# verses

text:
<pb/>Detta var Merivavatten<f>[17]</f>. Där satte sig Israels folk upp mot HERREN och där visade HERREN dem sin helighet.


text:
<pb/>Från Kadesh sände Mose budbärare till kungen i Edom och sa: <pb/>Så här hälsar din bror Israel: ”Du känner till vår plågsamma historia,


text:
hur våra förfäder drog ner till Egypten där vi bodde länge och blev förtryckta av egypterna, vi liksom våra förfäder.


text:
<pb/>Men när vi ropade till HERREN, hörde han oss och sände sin ängel att leda oss ut ur Egypten. Nu är vi här i Kadesh vid ditt lands gränser.


text:
Låt oss få passera genom ditt land! Vi ska inte marschera genom era åkrar eller vingårdar och vi ska inte dricka vatten ur era källor. Vi ska hålla oss till Kungsvägen<f>[18]</f> och varken vika av åt höger eller vänster förrän vi passerat ditt land.”


text:
<pb/>Men kungen i Edom svarade: <pb/>Håll er borta härifrån! Om ni försöker komma in i mitt land, så ska jag möta er med svärd!


text:
<pb/>Israeliterna svarade: <pb/>Men vi kommer att marschera längs huvudvägen, och om vi eller vår boskap skulle dricka ert vatten så ska vi betala vad ni begär för det. Det enda vi önskar är att få passera genom landet.


text:
<pb/>Men han svarade: <pb/>Nej, du får inte passera. <pb/>Sedan mobiliserade han sin armé och marscherade mot dem med stora och mäktiga styrkor.


text:
”Nu är tiden inne för Aron att dö<f>[19]</f>. Han ska inte komma in i det land som jag har gett Israels folk, därför att ni båda handlade upproriskt mot min befallning när det gällde vattnet i Meriva.


text:
Där ska du ta av Aron hans prästkläder och sätta dem på hans son Elasar. Sedan ska Aron samlas till sitt folk, han ska dö där uppe.”


text:
<pb/>Mose gjorde som HERREN sagt, och de gick tillsammans upp på berget Hor medan hela menigheten såg på.


text:
När de kom upp till toppen, tog Mose av Aron hans prästkläder och satte dem på hans son Elasar. Sedan dog Aron. Mose och Elasar gick tillbaka ner


text:
<pb/>När den kanaaneiske kungen i Arad i Negev hörde att Israel kom längs vägen till Atarim, anföll han dem och tog några av dem till fånga.


text:
Då lovade Israel HERREN att om han hjälpte dem att besegra detta folk, skulle de viga deras städer åt förintelse.


text:
HERREN hörde deras bön och lät dem besegra kanaanéerna. Israel vigde dem och deras städer åt förintelse. Efter detta kallades området Horma<f>[20]</f>.


text:
<pb/>Sedan fortsatte de från berget Hor längs Sävhavet för att gå runt Edoms land. Folket blev otåligt


text:
och började protestera mot Gud och Mose. ”Varför har ni lett oss ut ur Egypten så att vi måste dö här i öknen?” gnällde de. ”Här finns ju ingenting att äta och ingenting att dricka, och vi avskyr denna smaklösa mat!”


text:
<pb/>Folket kom till Mose och sa: ”Vi syndade när vi talade mot HERREN och mot dig. Be till HERREN att han tar bort ormarna från oss!” Då bad Mose för folket


text:
och HERREN sa till Mose: ”Gör dig en orm och sätt upp den på ett banér! Den som blir biten av en orm ska se på den, så får han leva.”


text:
<pb/>Mose gjorde då en kopparorm och satte den upp på ett banér och när någon blev biten fick han leva, bara han såg på kopparormen.


text:
De fortsatte sedan över till andra sidan av floden Arnon till öknen nära amoréernas gräns. Floden Arnon är gränsen mellan moabiterna och amoréerna.


text:
Detta omtalas i ”Boken om HERRENS krig”: <pb/><t>”Vahev i Sufa</t> <t>och bäckravinerna.</t> <t>Arnon,</t>


text:
<pb/>De fortsatte till Beer, den källa där HERREN sa till Mose: ”Kalla samman folket, så ska jag ge det vatten!”


text:
<t>källan som grävdes av de förnämsta bland folket,</t> <t>av furstar med spira och stav.”</t> <pb/>De lämnade öknen och drog vidare mot Mattana,


text:
och från Bamot till dalen vid Moabs högslätt där man har utsikt över Jeshimon<f>[21]</f> från berget Pisga.


text:
<pb/>Låt oss få vandra genom ditt land. Vi ska inte trampa ner åkrar eller vingårdar eller dricka vatten ur källor. Vi går Kungsvägen<f>[22]</f> tills vi kommit igenom ditt område.


text:
<pb/>Men kung Sichon inte bara vägrade Israel att tåga genom hans land, utan mobiliserade hela sin armé, anföll Israel i öknen och gav sig i strid med dem vid Jahas.


text:
Men Israel besegrade honom med svärd och ockuperade hans land från floden Arnon till floden Jabbok, bort till ammoniternas gräns som var befäst.


text:
Heshbon var amoréerkungen Sichons huvudstad. Han hade fört krig mot Moabs förre kung och tagit ifrån honom hela hans land ända till Arnon.


text:
<t>för en eld har flammat upp från Heshbon,</t> <t>en låga från Sichons stad.</t> <t>Den har förtärt Ar i Moab</t> <t>och den som bodde på Arnons höjder.</t>


text:
<t>Ve dig, Moab!</t> <t>Förlorat är du, Kemoshs folk.</t> <t>Han har låtit sina söner fly</t> <t>och sina döttrar tas till fånga</t> <t>av Sichon, amoréernas kung. <pb/></t>


text:
<t>Vi har segrat.</t> <t>Heshbon är ödelagt ända bort till Dibon,</t> <t>ja, ända bort till Nofa och Medeba.”<f>[23]</f></t>


text:
<pb/>Mose sände ut spejare att utforska Jasers område. Israeliterna anföll lydstäderna och drev ut de amoréer som fanns där.


text:
Därefter började de gå mot Bashan. Og, kungen i Bashan, mobiliserade genast sin armé för att anfalla dem vid Edrei.


text:
<pb/>Men HERREN uppmanade Mose att inte vara rädd för honom: ”Allt hans folk och hela hans land överlämnar jag åt dig. Du ska göra med honom likadant som du gjorde med amoréernas kung Sichon som härskade i Heshbon.”


text:
De dödade kung Og, hans söner och hela hans folk. Ingen enda överlevde och Israel ockuperade landet.


text:
och talade med de äldste i Midjan: <pb/>”Denna väldiga hop kommer att förtära allting omkring oss, som en oxe äter ängens gräs”. Balak, Sippors son, var kung i Moab vid denna tid.


text:
<pb/>Han skickade då budbärare till Bileam, Beors son, som bodde i sitt fädernesland<f>[24]</f> i Petor, i närheten av floden Eufrat. Balak vädjade: <pb/>En väldig massa människor har kommit från Egypten. De brer ut sig överallt i landet och nu har de slagit läger mitt emot mig.


text:
Kom och förbanna detta folk åt mig för de är för starka för mig, så att jag då kanske kan driva ut dem ur mitt land. Jag vet att den du välsignar är välsignad och den du förbannar är förbannad.


text:
<pb/>De äldste i Moab och de äldste i Midjan tog med sig spådomslönen och gav sig iväg. De kom till Bileam och framförde Balaks ärende.


text:
<pb/>”Stanna kvar här över natten”, sa Bileam, ”så ska jag sedan tala om för er vad det är HERREN säger.” De moabitiska hövdingarna stannade då hos Bileam.


text:
att en väldig massa människor har kommit från Egypten och slagit läger vid hans gräns och vill att jag genast ska ge mig i väg och förbanna dem för att han sedan kanske ska kunna besegra dem.”


text:
<pb/>Följande morgon, när Bileam steg upp, sa han till Balaks furstar: ”Gå hem igen. HERREN tillåter mig inte att följa med er.”


text:
<pb/>De moabitiska furstarna återvände då till Balak och rapporterade att Bileam vägrat att komma med.


text:
Men Balak försökte igen och sände en större delegation med ännu mer framstående män än de som varit med i den första gruppen.


text:
De kom till Bileam med följande budskap: <pb/>Balak, Sippors son, vädjar till dig: Låt ingenting hindra dig från att komma.


text:
Jag ska ge dig bra betalt och du ska få vad du än begär, om du bara kommer och förbannar detta folk åt mig.


text:
<pb/>Men Bileam svarade Balaks tjänare: ”Om han så gav mig sitt palats fyllt med silver och guld, kan jag ändå inte göra något mot HERRENS min Guds befallning vare sig stort eller smått.


text:
Men stanna kvar här i natt också ni, så att jag kan få reda på om HERREN vill lägga något till vad han tidigare sagt mig.”


text:
<pb/>Den natten kom Gud och talade till Bileam: ”Eftersom de har vädjat till dig kan du gå med dem, men se till att du inte gör något annat än det jag befaller!”


text:
<pb/>På morgonen steg Bileam upp, sadlade sin åsna och gav sig i väg tillsammans med de moabitiska hövdingarna.


text:
Men HERRENS vrede upptändes mot Bileam för att han gav sig iväg och HERRENS ängel ställde sig i vägen för Bileam och hans två tjänare som kom ridande på sina åsnor.


text:
Åsnan såg HERRENS ängel stå på vägen med draget svärd. Då vek åsnan av från vägen och gick ut på en åker. Bileam slog henne och tvingade henne tillbaka upp på vägen.


text:
När åsnan fick se HERRENS ängel stå där, pressade hon sig mot muren. Då kom Bileams fot i kläm mot muren och han slog åsnan på nytt.


text:
Då flyttade HERRENS ängel sig ytterligare ett stycke framåt vägen och ställde sig på en plats där det var så smalt att åsnan inte hade någon möjlighet att vika av åt någondera sidan.


text:
Då såg åsnan HERRENS ängel där och lade sig ner på vägen. Bileam blev rasande och slog henne med sin stav.


text:
<pb/>Då gjorde HERREN så att åsnan kunde tala<f>[25]</f> och hon frågade Bileam: ”Vad har jag gjort som förtjänar att du slår mig tre gånger?”


text:
”Du har förstört mitt anseende! Jag önskar jag hade ett svärd med mig!” svarade Bileam. ”Då skulle jag döda dig på fläcken.”


text:
”Är jag inte din egen åsna som du alltid ridit på ända fram till denna dag? Har jag någon gång tidigare i hela mitt liv gjort så här?” frågade åsnan. <pb/>”Nej”, medgav Bileam. ”Det har du inte.”


text:
<pb/>Då öppnade HERREN Bileams ögon. När han såg HERRENS ängel stå där på vägen med draget svärd, föll han ner på sitt ansikte mot marken.


text:
<pb/>”Varför slog du din åsna tre gånger?” frågade ängeln. ”Jag har kommit för att hindra dig. Du är på väg mot fördärvet.


text:
Tre gånger fick åsnan syn på mig och väjde undan för mig och hade hon inte gjort det, hade jag dödat dig och låtit henne leva.”


text:
<pb/>Då svarade Bileam HERRENS ängel: ”Jag har syndat. Jag förstod inte att det var du som hindrade mig på vägen. Men om detta misshagar dig ska jag vända om hem igen.”


text:
Men HERRENS ängel sa till honom: ”Följ med männen, men säg bara vad jag befaller dig!” Bileam fortsatte tillsammans med Balaks hövdingar.


text:
<pb/>När kung Balak fick höra att Bileam var på väg, gick han ut för att möta honom i en moabitisk stad alldeles intill gränsen som går längs floden Arnon.


text:
<pb/>”Har jag inte vädjat till dig att komma tidigare? Varför kom du aldrig?” frågade han Bileam. ”Tror du inte att jag kan belöna dig?”


text:
Bileam svarade Balak: ”Jag har visserligen kommit hit, men jag har inte makt att säga något annat än det Gud befaller mig att säga.”


text:
<pb/>Nästa morgon tog Balak Bileam med sig upp till Bamot Baal. Därifrån kunde man se ut över delar av folket.


text:
<pb/>Bileam sa: ”Bygg sju altaren åt mig och gör i ordning sju unga tjurar och sju baggar till offer!”


text:
<pb/>Sedan sa Bileam till kungen: ”Stå här vid ditt brännoffer, så ska jag gå åt sidan och se om HERREN vill visa sig för mig. Vad han än avslöjar för mig ska du få veta.” <pb/>Bileam gick upp på en kal höjd


text:
och Gud visade sig där för honom. ”Jag har gjort i ordning sju altaren och jag har låtit offra en ung tjur och en bagge på varje altare”, sa Bileam.


text:
<pb/>När Bileam kom tillbaka, stod kungen bredvid brännoffren tillsammans med alla hövdingarna i Moab


text:
och Bileam stämde upp sin siarsång: <pb/><t>”Balak har fört mig hit från Arams land,</t> <t>kungen i Moab från bergen i öster.</t> <t>’Kom’ sa han, ’förbanna Jakob åt mig!</t> <t>Låt din vrede uppväckas mot Israel!’</t>


text:
<t>Men hur skulle jag kunna förbanna</t> <t>vad Gud inte har förbannat?</t> <t>Hur kan jag fördöma ett folk</t> <t>som HERREN inte har fördömt?</t>


text:
<t>Jag ser dem från klippornas topp,</t> <t>jag iakttar dem från höjderna.</t> <t>De bor avskilt och vill inte jämföra sig med andra.</t>


text:
<t>Vem kan mäta dem som är som sandkorn?</t> <t>Det går inte att räkna ens en fjärdedel av dem.</t> <t>Om jag bara kunde få dö som de rättfärdiga!</t> <t>Ja, låt mig få sluta som de!”</t>


text:
<pb/>”Vad är det du har gjort mot mig?” frågade Balak Bileam. ”Jag hämtade dig för att förbanna mina fiender och nu har du välsignat dem!”


text:
<pb/>”Följ med mig till en annan plats”, sa Balak till honom. ”Där kommer du att se en annan del av folket men inte dem alla. Därifrån ska du förbanna dem åt mig.”


text:
<pb/>Balak tog med sig Bileam till Väktarplatån på toppen av Pisga. Där byggde han sju altaren och på vart och ett av dem offrade han en ung tjur och en bagge.


text:
<pb/>Sedan sa Bileam till Balak: ”Stå här vid ditt brännoffer medan jag går för att möta honom där borta.”


text:
<pb/>Och HERREN visade sig för Bileam och talade om för honom vad han skulle säga och befallde honom att gå tillbaka till Balak och framföra det.


text:
Bileam återvände till Moabs kung och hövdingar som stod bredvid sitt brännoffer. ”Vad har HERREN sagt?” frågade Balak.


text:
Bileam stämde upp sin siarsång: <pb/><t>”Res dig, Balak,</t> <t>och lyssna på mig, du Sippors son!</t>


text:
<t>Inte är väl Gud en människa,</t> <t>så att han skulle kunna ljuga?</t> <t>Han ändrar sig inte som människor gör.</t> <t>Gör han inte det han säger?</t> <t>Fullföljer han inte det han lovar?</t>


text:
<t>Jag har fått befallning att välsigna.</t> <t>Gud har välsignat dem och jag kan inte ändra det. <pb/></t>


text:
<t>Ingen olycka<f>[26]</f> syns i Jakob,</t> <t>han ser ingen ofärd i Israel.</t> <t>HERREN deras Gud är med dem.</t> <t>Han hyllas med jubelrop som kung bland dem.</t>


text:
<t>Ingen svartkonst kan komma över Jakob,</t> <t>och ingen spådom ska drabba Israel.</t> <t>För nu ska det sägas om Jakob och Israel:</t> <t>’Vad har inte Gud gjort!’</t>


text:
<t>Det folket reser sig upp som en lejoninna</t> <t>och vilar inte förrän de har ätit upp sitt byte</t> <t>och druckit de slagnas blod.”</t>


text:
<pb/>Då sa Balak till Bileam: ”Om du inte tänker förbanna dem, kunde du väl åtminstone låta bli att välsigna dem!”


text:
<pb/>Då sa Balak till Bileam: ”Kom! Jag ska ta dig med till en annan plats. Kanske vill Gud låta dig förbanna dem åt mig därifrån.”


text:
och än en gång bad Bileam kungen att bygga sju altaren och att göra i ordning sju unga tjurar och sju baggar till offer.


text:
<pb/>Bileam förstod nu att HERREN tänkte välsigna Israel, så han avstod från att söka tecken som han gjort vid de tidigare tillfällena och såg i stället mot öknen.


text:
och han stämde upp sin siarsång: <pb/><t>”Så talar Bileam, Beors son,</t> <t>mannen som kan se klart<f>[27]</f>,</t>


text:
<t>han som hört vad Gud säger,</t> <t>sett det som den Väldige har visat honom,</t> <t>han som faller ner inför honom, och vars ögon öppnas: <pb/></t>


text:
<t>Som gröna dalar sträcker de sig ut,</t> <t>som trädgårdar vid flodstranden,</t> <t>som aloeträd planterade av HERREN själv,</t> <t>som cedrar vid vattnet.</t>


text:
<t>Vatten ska flöda ur deras hinkar,</t> <t>och deras sådd ska vara välbevattnad.<f>[28]</f> <pb/>Deras kung ska bli större än Agag.</t> <t>Deras kungarike är upphöjt. <pb/></t>


text:
<t>Gud har lett honom ut ur Egypten.</t> <t>Han har styrka som en vildoxe,</t> <t>och ska sluka folken som står honom emot.</t> <t>Han ska bryta sönder fiendernas ben.</t> <t>Han ska skjuta dem med vassa pilar.</t>


text:
<t>Han vilar som ett lejon,</t> <t>som en lejoninna som ingen vågar störa. <pb/>Välsignad är den som välsignar dig,</t> <t>och förbannad den som förbannar dig!”</t>


text:
<pb/>Nu blev Balak rasande. Han slog ihop händerna och sa: ”Jag skickade efter dig för att du skulle förbanna mina fiender och i stället har du nu välsignat dem tre gånger!


text:
Ge dig i väg härifrån! Gå hem! Jag hade planerat att ge dig en riklig belöning, men nu har HERREN berövat dig den förmånen.”


text:
att om du så gav mig hela ditt palats fyllt med silver och guld, så kunde jag ändå inte gå förbi HERRENS ord och säga ett enda ord av mig själv, vare sig gott eller ont! Jag kan bara säga det som HERREN befaller.


text:
Nu ska jag gå tillbaka till mitt eget folk, men först vill jag tala om för dig vad detta folk kommer att göra med ditt folk i framtiden.”


text:
<pb/>Bileam stämde upp sin siarsång: <pb/><t>”Så talar Bileam, Beors son, en man</t> <t>vars ögon är öppna.</t>


text:
<t>Så talar han som hör Guds ord</t> <t>och får kunskap från den Högste.</t> <t>Han ser vad den Väldige visat honom.</t> <t>Han faller ner inför honom och hans ögon öppnas. <pb/></t>


text:
<t>Jag ser honom, men inte nu,</t> <t>jag skådar honom, men inte nära.</t> <t>En stjärna ska komma från Jakob,</t> <t>en spira höjas från Israel.</t> <t>Den krossar Moabs tinningar</t> <t>och hjässan på alla Sets söner.</t>


text:
<pb/>Sedan såg Bileam Amalek och stämde upp sin siarsång: <pb/><t>”Amalek var den förste bland folken,</t> <t>men hans öde är fördärv.”</t>


text:
<pb/>Därefter såg han keniterna och stämde upp sin siarsång: <pb/><t>”Din boning är så trygg</t> <t>och ditt näste är placerat bland klipporna.</t>


text:
<pb/>Han stämde upp sin siarsång: <pb/><t>”Vem kan komma undan med livet i behåll när Gud gör detta?</t>


text:
<t>Skepp ska komma från kittéernas kust</t> <t>och kuva både Assur och Ever.</t> <t>De måste också ödeläggas.”</t>


text:
<pb/>Medan Israel befann sig i Shittim, började folket bedriva otuktigt sexuellt umgänge med moabitiska flickor


text:
och han befallde Mose: ”Grip och avrätta alla folkets ledare och låt deras döda kroppar synas<f>[30]</f> inför allt folket så att HERRENS vrede vänds bort från Israel!”


text:
<pb/>Men en av de israelitiska männen tog med sig en midjanitisk flicka in i lägret mitt framför ögonen på Mose och hela den israelitiska menigheten där de stod gråtande vid ingången till uppenbarelsetältet.


text:
När Pinechas, Elasars son och prästen Arons sonson, fick se detta, gick han från menigheten, tog sitt spjut


text:
och följde efter mannen in i tältet. Han borrade spjutet rakt genom israelitens kropp och in i flickan. Omedelbart upphörde den hemsökelse som drabbat Israel,


text:
”Eftersom Pinechas, son till Elasar, har vänt min vrede från israeliterna, för han brann av samma lidelse som jag bland dem, utrotade jag inte israeliterna i min lidelse.


text:
För honom och hans ättlingar ska detta vara ett bestående prästerligt förbund, eftersom han brann av lidelse för sin Gud och skaffade försoning åt Israel.”


text:
<pb/>Den israelitiske mannen som blev dödad tillsammans med den midjanitiska flickan hette Simri och var son till Salu, en av ledarna i Simons stam.


text:
De betraktar er som fiender och lurar er genom sin listighet som det blev med Pegor och deras syster<f>[31]</f> Kosbi, dottern till den midjanitiske hövdingen, som dödades när hemsökelsen drabbade er för Pegors skull.”


text:
<pb/>”Räkna antalet män i Israel som är 20 år och äldre, familj för familj, alla vapenföra israeliter!”


text:
”Räkna alla som är 20 år eller äldre, så som HERREN har befallt Mose.” <pb/>Det var dessa israeliter som hade kommit ut ur Egypten:


text:
<pb/><t>Ruben var Israels förstfödde. <pb/>Hans ättlingar var släktvis Henok och henokiterna, <pb/>Pallu och palluiterna, <pb/></t>


text:
<t>Eliavs söner var Nemuel, Datan och Aviram. De två sistnämnda, som var utvalda av menigheten, hade tillsammans med Korach gjort uppror mot Mose och Aron och satt sig mot HERREN.</t>


text:
<t>Men marken öppnade sig under dem och uppslukade dem med Korach vars församling dog när elden brände 250 män som ett varnande exempel.</t>


text:
<pb/>Simons ättlingar var släktvis Nemuel och nemueliterna, Jamin och jaminiterna, Jakin och jakiniterna,


text:
Judas ättlingar var släktvis Shela och shelaiterna, Peres och peresiterna, och Serach och serachiterna.


text:
<pb/>Sebulons ättlingar var släktvis Sered och serediterna, Elon och eloniterna, Jachleel och jachleeliterna.


text:
<pb/>Efraims ättlingar var släktvis Shutelach och shutelachiterna, vidare Beker och bekeriterna samt Tachan och tachaniterna.


text:
Detta var de inmönstrade från Efraims ättlingars släkter, 32 500 man. Detta var Josefs ättlingar, släkt för släkt.


text:
<pb/>Benjamins ättlingar var släktvis Bela och belaiterna, Ashbel och ashbeliterna, Achiram och achiramiterna,


text:
Belas söner var Ard och Naaman. Från Ard härstammade arditernas släkt och från Naaman naamaniternas släkt.


text:
<pb/>Ashers ättlingar var släktvis Jimna och jimnaiterna, Jishvi och jishviterna, och Beria och beriaiterna.


text:
De större stammarna ska alltså få större landområden än de mindre stammarna, varje stam efter antalet inmönstrade.


text:
<pb/>Dessa var de som inmönstrades bland leviterna efter sina släkter: <pb/><t>Gershon och gershoniterna, <pb/>Kehat och kehatiterna, <pb/>Merari och merariterna. <pb/></t>


text:
<t>Leviternas släkter var livniterna, hebroniterna, <pb/>machliterna, <pb/>mushiterna, <pb/>korachiterna.</t> <pb/>Kehat var far till Amram.


text:
Amrams hustru var Jokeved, Levis dotter, som han fick i Egypten. De var föräldrar till Aron, Mose och deras syster Mirjam.


text:
<pb/>Det totala antalet inmönstrade av manligt kön bland dessa släkter, från en månads ålder och uppåt, var 23 000. Leviterna räknades för sig. De skulle inte delta i fördelningen av landområden som de andra.


text:
<pb/>Det här är alltså resultatet av den folkräkning som Mose och prästen Elasar gjorde på Moabs hedar vid floden Jordan mitt emot Jeriko.


text:
Ingen som nu räknades hade blivit medräknad i den föregående folkräkningen som genomfördes av Mose och prästen Aron i Sinaiöknen.


text:
Om dem hade HERREN förutsagt: ”De kommer att dö i öknen.” De enda undantagen var Kalev, Jefunnes son, och Josua, Nuns son.


text:
<pb/>En dag kom Selofchads döttrar fram. Selofchad var son till Hefer, son till Gilead, son till Makir, son till Manasse, som tillhörde Manasses, Josefs sons släkter. Döttrarna hette Machla, Noa, Hogla, Milka och Tirsa.


text:
De ställde sig inför Mose, prästen Elasar, ledarna och hela menigheten vid ingången till uppenbarelsetältet och sa:


text:
”Vår far dog i öknen. Han var inte med bland dem som gaddade sig samman i Korachs uppror mot HERREN utan dog för sin egen synd. Men han hade inga söner.


text:
Varför ska hans namn behöva dö ut bara för att han inte har en son? Vi skulle vilja ha landområden som de andra i hans släkt.”


text:
<pb/>”Selofchads döttrar har rätt. Ge dem land tillsammans med deras farbröder. Ge dem det område som deras far skulle ha fått.


text:
Tala till israeliterna: ’Om en man dör utan att ha någon son, så ska hans arvslott överlämnas till hans döttrar.


text:
Om han inte heller har farbröder, ska den tillfalla hans närmaste släkting. Detta ska vara en lagstadgad rätt för israeliterna, som HERREN har befallt Mose.’ ”


text:
<pb/>En dag sa HERREN till Mose: ”Gå upp på berget Avarim och se ut över det land, som jag har gett Israels folk.


text:
för ni följde inte det jag befallde er i öknen Sin. När menigheten gjorde uppror, höll ni mig inte helig inför israeliterna när det gällde vattnet i Meriva vid Kadesh, i öknen Sin.”


text:
en man som kan leda dem när de går ut och när de vänder åter, vara deras ledare och anförare, så att HERRENS folk inte blir som får utan herde!”


text:
Han ska ställa sig inför prästen Elasar för att få direktiv från HERREN genom urim. Efter hans ord ska de dra ut och vända tillbaka, Josua och de övriga israeliterna, hela menigheten.”


text:
<pb/>Mose gjorde som HERREN sagt och tog med sig Josua och ställde honom inför prästen Elasar och hela menigheten.


text:
”Ge israeliterna denna befallning: ’Offren, min mat, mina eldoffer, en välbehaglig lukt inför mig, ska ni se till att ni frambär på bestämda tider.’


text:
<pb/>Säg till dem: ’Detta är eldoffret ni ska bära fram inför HERREN: två årsgamla felfria lamm. Detta ska ni göra varje dag som ett regelbundet brännoffer.


text:
Tillsammans med dem ska ni bära fram ett matoffer av tre liter fint mjöl blandat med 1,5 liter olja av stötta oliver.


text:
Det var detta brännoffer som blev instiftat på Sinai berg att frambäras regelbundet som en välbehaglig lukt, ett eldoffer till HERREN.


text:
Tillsammans med det ska dryckesoffret bäras fram och det ska bestå av 1,5 liter starkt vin till varje lamm och det ska hällas ut inför HERREN i helgedomen.


text:
Offra det andra lammet i skymningen på samma sätt som på morgonen med matoffer och dryckesoffer. Det är också en välbehaglig lukt inför HERREN, ett eldoffer.


text:
<pb/>På sabbaten ska ni offra två årsgamla felfria lamm och ett matoffer på sex liter fint mjöl blandat med olja och det vanliga dryckesoffret.


text:
Detta är det bestämda sabbatsbrännoffret utöver det dagliga brännoffret med tillhörande dryckesoffer.


text:
<pb/>Första dagen varje månad ska ni som brännoffer åt HERREN offra två unga tjurar, en bagge och sju årsgamla lamm av hankön, alla felfria.


text:
Tillsammans med dem ska ett matoffer bäras fram av nio liter fint mjöl blandat med olja till varje tjur. Till baggen ska matoffret bestå av sex liter fint mjöl blandat med olja,


text:
och till varje lamm av tre liter fint mjöl blandat med olja. Detta brännoffer ska vara ett eldoffer, en välbehaglig lukt inför HERREN.


text:
Tillsammans med varje offer ska ett dryckesoffer bäras fram, tre liter vin till varje tjur, två liter till baggen och 1,5 till varje lamm. Detta nymånadsbrännoffer ska alltså bäras fram varje månad under hela året.


text:
Ni ska också bära fram en bock som ett syndoffer inför HERREN. Detta offer ska bäras fram förutom det regelbundna dagliga brännoffret med dess dryckesoffer.


text:
Ni ska som eldoffer, som brännoffer till HERREN, offra två unga tjurar, en bagge och sju årsgamla lamm av hankön, alla felfria.


text:
Till varje tjur ska det bäras fram ett matoffer på nio liter fint mjöl blandat med olja. Till baggen ska det vara sex liter


text:
Likadana offer ska bäras fram varje dag under högtidens sju dagar, mat- och eldoffer som en välbehaglig lukt inför HERREN. Det ska offras utöver det vanliga brännoffret med dess dryckesoffer.


text:
<pb/>På förstlingsdagen under veckohögtiden<f>[33]</f> ska ni bära fram det första av den nya grödan som ett matoffer till HERREN och hålla en helig sammankomst. Då får ingen utföra något arbete.


text:
Ett brännoffer, en välbehaglig lukt för HERREN, ska offras: två unga tjurar, en bagge och sju årsgamla lamm, alla felfria.


text:
Tillsammans med detta ska ett matoffer bäras fram, bestående av nio liter fint mjöl blandat med olja till varje tjur, sex liter till baggen


text:
Dessa ska bäras fram förutom de regelbundna dagliga brännoffren, matoffren och dryckesoffren. Var noga med att offerdjuren är felfria.


text:
<pb/>Den första dagen i sjunde månaden<f>[34]</f> ska ni hålla en helig sammankomst och ingen får utföra något arbete. Låt hornen ljuda den dagen.


text:
Bär fram ett brännoffer, en välbehaglig lukt för HERREN, som består av en ung tjur, en bagge och sju årsgamla lamm av hankön, alla felfria.


text:
Ett matoffer på nio liter fint mjöl blandat med olja ska offras tillsammans med tjuren, sex liter tillsammans med baggen


text:
Dessa ska offras förutom nymånadsbrännoffret med dess matoffer och också utöver det dagliga brännoffret med dess tillhörande matoffer och dryckesoffer som det är bestämt, som en välbehaglig lukt för HERREN.


text:
<pb/>På tionde dagen i samma månad, den sjunde, ska en helig sammankomst hållas. Då ska ni ödmjuka er och inget arbete av något slag får då utföras.


text:
Då ska ni offra ett brännoffer till HERREN, en behaglig lukt för honom, och det ska bestå av en ung tjur, en bagge och sju årsgamla lamm av hankön, alla felfria.


text:
Matoffret ska vara nio liter fint mjöl blandat med olja att offras tillsammans med tjuren, sex liter till baggen


text:
Ni ska också offra en bock som syndoffer. Detta ska offras förutom försoningsdagens syndoffer och utöver det dagliga brännoffret med dess tillhörande matoffer och dryckesoffer.


text:
<pb/>På femtonde dagen i sjunde månaden ska en helig sammankomst hållas och då får inget arbete utföras. Det är en sju dagar lång högtid inför HERREN.


text:
Som brännoffer, ett eldoffer, en välbehaglig lukt inför HERREN, ska ni offra tretton unga tjurar, två baggar och fjorton årsgamla lamm av hankön, alla felfria.


text:
Som tillhörande matoffer ska ni ge nio liter fint mjöl blandat med olja för var och en av de tretton tjurarna, sex liter för var och en av de två baggarna


text:
Ni ska också bära fram en bock som syndoffer förutom det dagliga brännoffret med dess tillhörande matoffer och dryckesoffer.


text:
<pb/>På den andra dagen ska ni offra tolv unga tjurar, två baggar och fjorton årsgamla lamm av hankön, alla felfria,


text:
tillsammans med de vanliga matoffren och dryckesoffren, efter antalet tjurar, baggar och lamm som det är föreskrivet.


text:
Ni ska också offra en bock som syndoffer utöver det dagliga brännoffret med dess tillhörande matoffer och dryckesoffer.


text:
<pb/>På den tredje dagen i högtiden ska ni offra elva unga tjurar, två baggar, fjorton årsgamla lamm av hankön, alla felfria


text:
och de vanliga offren och dryckesoffren tillsammans med tjurarna, baggarna och lammen enligt givna föreskrifter och deras antal.


text:
<pb/>På den fjärde dagen ska ni offra tio unga tjurar, två baggar och fjorton årsgamla lamm av hankön, alla felfria


text:
och med tillhörande matoffer och dryckesoffer tillsammans med tjurarna, baggarna och lammen enligt givna föreskrifter och efter deras antal.


text:
Offra också en bock som syndoffer utöver det dagliga brännoffret med dess matoffer och dryckesoffer.


text:
<pb/>På den femte dagen ska ni offra nio unga tjurar, två baggar och fjorton årsgamla lamm av hankön, alla felfria,


text:
tillsammans med de vanliga matoffren och dryckesoffren för tjurarna, baggarna och lammen enligt givna föreskrifter och efter deras antal.


text:
Offra också en bock som syndoffer utöver det dagliga brännoffret med dess tillhörande matoffer och dryckesoffer.


text:
<pb/>På den sjätte dagen ska ni offra åtta unga tjurar, två baggar och fjorton årsgamla lamm av hankön, alla felfria


text:
tillsammans med de för tjurarna, baggarna och lammen föreskrivna matoffren och dryckesoffren efter djurens antal.


text:
Offra också en bock som syndoffer utöver det dagliga brännoffret med dess tillhörande mat- och dryckesoffer.


text:
<pb/>På den sjunde dagen av högtiden ska ni offra sju unga tjurar, två baggar och fjorton årsgamla lamm av hankön, alla felfria,


text:
Bär fram ett brännoffer, ett eldoffer, en välbehaglig lukt inför HERREN, som består av en ung tjur, en bagge och sju årsgamla lamm av hankön, alla felfria,


text:
tillsammans med de för tjuren, baggen och lammen föreskrivna mat- och dryckesoffren efter deras antal.


text:
Dessa ska ni offra åt HERREN vid era årliga högtider utöver de offer ni ger på grund av löften eller som frivilliga offer, brännoffer, matoffer, dryckesoffer eller gemenskapsoffer.’ ”


text:
<pb/>Sedan talade Mose till ledarna för Israels alla stammar och sa till dem: ”Detta är vad HERREN har befallt.


text:
Om någon avlägger ett löfte till HERREN, vare sig det gäller att göra någonting eller att låta bli att göra någonting, så får han inte bryta sitt löfte. Han måste göra exakt det som han har lovat.


text:
och om hennes far hör henne utan att invända något, måste hon hålla sitt löfte och hennes förpliktelser gäller.


text:
Men om fadern samma dag han hör det förbjuder henne att uppfylla löftet, blir hon fri från det. HERREN befriar henne från löftet på grund av faderns ingripande.


text:
<pb/>Om hon avlägger ett löfte och sedan gifter sig eller om hon obetänksamt binder sig genom sina ord så att hon förpliktar sig till någonting


text:
och hennes man får reda på löftet och inte säger något samma dag han får höra det, så ska hennes löfte och förpliktelse gälla.


text:
Men om hennes man samma dag han hör om saken vägrar att acceptera hennes löfte eller tanklösa förpliktelse, ska det upphävas och HERREN ska befria henne från det.


text:
<pb/>Men om kvinnan är änka eller frånskild måste hon infria sitt löfte och hålla sina förpliktelser.


text:
<pb/>Om hon är gift och lever med sin make när hon avlägger löftet eller med ed förpliktar sig till något,


text:
Men om han vägrar att acceptera det samma dag han hör talas om det, är alla hennes löften och förpliktelser upphävda eftersom hennes man har upphävt dem och HERREN befriar henne från det.


text:
Hennes man ska alltså antingen bekräfta hennes löfte likväl som edlig förpliktelse till försakelse eller förklara det ogiltigt,


text:
men om han inte säger något den första dagen, har han därmed accepterat alla hennes löften och förpliktelser. Han har gjort dem giltiga genom att inte säga något till henne samma dag han fick höra om saken.


text:
<pb/>Detta är de befallningar som HERREN gav Mose och som ska gälla mellan man och hustru och mellan far och en dotter som fortfarande är ung och bor hos sin far.


text:
<pb/>Då sa Mose till folket: ”En del av er måste gripa till vapen i krig mot midjaniterna och utföra HERRENS hämnd.


text:
Mose sände dem ut i krig, tusen man från varje stam, tillsammans med Pinechas, prästen Elasars son, som tog med sig de heliga föremålen och stridstrumpeterna.


text:
bland dem de fem midjanitiska kungarna Evi, Rekem, Sur, Hur och Reva. Även Bileam, Beors son, blev dödad med svärd.


text:
<pb/>Sedan tog israeliterna alla kvinnor och barn som fångar och lade beslag på boskap, hjordar och annat byte.


text:
Fångarna och allt krigsbyte, både människor och boskap, fördes fram till Mose och prästen Elasar och till den israeliska menigheten som slagit läger på Moabs hedar vid floden Jordan mitt emot Jeriko.


text:
men Mose blev mycket förargad på officerarna och befälet, både högre och lägre officerare, som nu återvände från kriget.


text:
”Det var ju de som följde Bileams råd och fick Israels folk att vända sig från HERREN när det gällde Pegor, så att hemsökelsen drabbade HERRENS menighet.


text:
<pb/>Och var och en som har dödat någon eller rört vid någons döda kropp ska stanna utanför lägret i sju dagar. På den tredje och på den sjunde dagen ska ni rena er och era fångar.


text:
<pb/>Sedan sa prästen Elasar till männen som varit med i kriget: ”Det här är HERRENS befallning i lagen som han gett till Mose:


text:
allt som tål eld, ska renas i eld. Sedan måste det renas ytterligare genom reningsvattnet. Men det som inte tål eld ska renas bara genom vatten.


text:
På den sjunde dagen ska ni tvätta era kläder och bli renade, och därefter kan ni gå in i lägret igen.”


text:
”Du, prästen Elasar och menighetens stamledare ska göra en förteckning över människor och djur och över allt byte.


text:
Sedan ska ni dela bytet i två delar. Den ena hälften ska tillhöra männen som var i kriget, och den andra hälften ska ges till Israels menighet.


text:
Men låt krigsfolket betala en tribut åt HERREN av de fångar, boskap, åsnor, får och getter som tagits som byte. Var femhundrade människa och dito djur ska tillhöra honom.


text:
Ta också från de andra israeliternas andel var femtionde fånge och vart femtionde bland boskapen, av kor, åsnor och får till att överlämnas till de leviter, som är i tjänst i HERRENS boning.”


text:
<pb/>Mose tog av israeliternas andel var femtionde av allt och gav till leviterna som hade ansvaret för HERRENS boning, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
och sa: ”Vi, dina tjänare, har räknat alla de män som drog ut med oss i striden och ingen av dem saknas.


text:
Därför vill vi bära fram en särskild offergåva till HERREN. Var och en ger sitt byte av guld, armband, fotringar, ringar, örhängen och halsband. Detta vill vi göra för att försonas med HERREN.”


text:
Mose och prästen Elasar tog guldet och förde in det i uppenbarelsetältet för att israeliterna skulle bli ihågkomna inför HERREN.


text:
<pb/>Rubens och Gads stammar hade stora boskapshjordar. Nu såg de att Jasers och Gileads land var mycket lämpligt för boskapen.


text:
landet som HERREN vunnit åt Israels menighet, är idealiskt för våra hjordar och vi dina tjänare har ju boskap.


text:
Om du ser välvilligt på oss, låt oss  —  dina tjänare  —  få det här landområdet som vår del i stället för landet på andra sidan floden Jordan!”


text:
<pb/>”Ni menar att ni vill stanna kvar här i allsköns ro, medan era bröder går över floden för att strida?” frågade Mose gaditerna och rubeniterna.


text:
”Varför gör ni era bröder osäkra så att de tvekar att gå över till det land som HERREN har gett dem?


text:
Det var på det sättet era föräldrar uppträdde! Jag skickade dem från Kadesh Barnea för att de skulle utforska landet,


text:
men när de hade gjort det och kom tillbaka från Druvdalen, slog de ner modet på israeliterna, så att de inte vågade gå in i landet som HERREN gett åt dem.


text:
att ingen av dem som vid detta tillfälle var tjugo år eller däröver och som varit med vid flykten ut ur Egypten, skulle få se det land han lovat Abraham, Isak och Jakob, eftersom de inte varit trogna mot honom.


text:
De enda undantagen var Kalev, kenisséen Jefunnes son, och Josua, Nuns son, därför att båda helhjärtat följde HERREN.


text:
<pb/>HERRENS vrede brann mot Israel och han lät dem sedan vandra fram och tillbaka i öknen i fyrtio år, tills hela denna generation var borta som hade gjort det som var ont i HERRENS ögon.


text:
<pb/>Och nu står ni här, ni syndares avkomma, och får HERRENS vrede att bli ännu större den här gången.


text:
Om ni vänder er bort från honom på det här sättet, så kommer han att lämna folket i öknen och ni kommer att bli ansvariga för hela nationens undergång!”


text:
<pb/>Då kom de fram till honom och sa: ”Vi tänker bygga fållor åt våra hjordar och städer åt våra hustrur och barn,


text:
men själva vill vi beväpna oss och gå över till andra sidan i spetsen för folket tills alla har kommit dit där de ska bo. Under tiden bor våra hustrur och barn i befästa städer här, skyddade för dem som bor i området.


text:
Vi vill inte ha några landområden på andra sidan floden Jordan eftersom vi får vår arvslott här på den östra sidan.”


text:
och alla era trupper går över och blir kvar på andra sidan Jordan inför HERREN tills han har drivit ut alla sina fiender


text:
och landet är helt underlagt honom, så kan ni sedan få vända tillbaka hit. Då har ni uppfyllt era skyldigheter mot HERREN och Israel. Och detta land kommer att vara er egendom inför HERREN.


text:
<pb/>Men om ni inte gör som ni lovat, syndar ni mot HERREN och ni kan vara övertygade om att ni får känna av följderna!


text:
Sätt nu i gång och bygg städer åt era familjer och fållor åt era hjordar och gör precis som ni har sagt!”


text:
men alla vi andra dina tjänare som är krigsutrustade, ska gå ut i striden för HERREN, precis som du, herre, har befallt.”


text:
<pb/>Mose gav nu en befallning om dem till prästen Elasar, Josua, Nuns son, och familjeöverhuvudena av Israels stammar.


text:
Han sa: ”Om alla stridsdugliga män i Gads och Rubens stammar går med er över floden Jordan, så ska ni när ni lagt landet under er, ge dem Gileads land som arvslott.


text:
<pb/>”Det HERREN har befallt dina tjänare ska vi göra”, försäkrade folket från Gads och Rubens stammar.


text:
”Vi ska gå över beväpnade inför HERREN till Kanaan, men vårt eget land ska vara på den här sidan av Jordan.”


text:
<pb/>Mose tilldelade Gads och Rubens stammar och ena hälften av Josefs son Manasses stam hela det område som tillhört amoréernas kung Sichon och kung Og i Bashan med alla dess städer och landområdena runt omkring.


text:
Nebo, Baal Meon, vilkas namn har ändrats, och Sivma. De gav namn åt städerna som de byggde upp.<f>[36]</f>


text:
<pb/>Sedan begav sig Makirs ättlingar från Manasses stam till Gilead, intog det och drev bort amoréerna som bodde där.


text:
<pb/>Här är de sträckor Israels folk vandrade från den stund då Mose och Aron ledde dem ut ur Egypten i ordnade härskaror.


text:
På HERRENS befallning skrev Mose ner varje uppbrott från en lägerplats till en annan, så som de vandrade sträcka för sträcka:


text:
<pb/><t>De startade från Ramses i den första månaden, dagen efter påskhögtiden. De drog frimodigt iväg och helt öppet inför egypterna,</t>


text:
<t>medan dessa höll på att begrava sina förstfödda som HERREN hade dödat. Då dömde HERREN alla deras gudar. <pb/></t>


text:
<t>De lämnade Etam och vände tillbaka till Pi Hachirot öster om Baal Sefon där de slog läger nära Migdol. <pb/></t>


text:
<t>Därifrån fortsatte de genom Sävhavet och vidare tre dagar ut i Etams öken och slog läger i Mara. <pb/></t>


text:
<t>De lämnade Mara och kom till Elim där det fanns tolv källor med vatten och sjuttio palmer och slog läger där. <pb/></t>


text:
<t>Från Alush drog de vidare till Refidim och slog läger, men där fanns det inte något vatten för folket att dricka. <pb/></t>


text:
<t>Från Kivrot Hattaava färdades de till Haserot och slog läger där, sedan till lägerplatser enligt följande: <pb/></t>


text:
<t>från Kadesh till berget Hor, på gränsen till Edoms land, där de också slog läger som de gjort på de tidigare ställena.</t>


text:
<pb/>Vid berget Hor gick prästen Aron på HERRENS befallning upp på berget och däruppe dog han. Detta skedde under det fyrtionde året efter det att Israels folk hade lämnat Egypten, den första dagen i den femte månaden.


text:
Det var då som den kanaaneiske kungen i Arad som bodde i Negev i Kanaans land, fick höra att Israels folk närmade sig.


text:
<t>Efter att ha brutit upp från Avarimbergen, slog de läger på Moabs hedar vid floden Jordan mitt emot Jeriko. <pb/></t>


text:
ska ni fördriva alla folk som bor där, förstöra deras avgudar och gjutna beläten och ödelägga deras offerplatser.


text:
Dela landområdena genom lottkastning i förhållande till stammarnas storlek. Ge de större områdena av landet till de större stammarna och de mindre områdena till de mindre stammarna. Det som lotten ger ska bli vars och ens del. Gör fördelningen efter era fädernestammar.


text:
Men om ni inte fördriver folket som bor där, kommer de att bli som törne i era ögon och taggar i era kroppar. De ska tränga er i landet där ni bor.


text:
”Ge israeliterna denna befallning: ’När ni kommer in i Kanaans land, som ni ska få som ert eget, ska det ha följande gränser:


text:
<pb/>I söder ska ert lands gräns innefatta en del av öknen Sin utmed gränsen till Edom. I öster ska den södra gränsen börja vid Döda havet,


text:
fortsätta söderut förbi Skorpionhöjden i riktning mot Sin och vidare mot sin sydligaste punkt Kadesh Barnea, varifrån den fortsätter till Hasar-Addar och fram till Asmon.


text:
och vidare från Shefam till Rivla öster om Ain. Därifrån fortsätter den längs höjderna öster om Gennesaretsjön,


text:
<pb/>Mose befallde israeliterna: ”Detta är landet som ska fördelas genom lottkastning, landet som enligt HERRENS befallning ska delas mellan nio och en halv stam.


text:
”Detta är namnen på de män som ska ansvara för fördelningen av landet: prästen Elasar och Josua, Nuns son.


text:
<pb/>Detta är alltså de män som HERREN befallt att övervaka uppdelningen av Kanaan mellan israeliterna.


text:
”Säg till israeliterna att av sin arvedel ge till leviterna ett antal städer att bo i med kringliggande betesmarker.


text:
Mät upp 1 000 meter<f>[37]</f> åt varje väderstreck, öster, söder, väster och norr och med staden som centrum. Detta ska vara deras betesmarker kring deras städer.


text:
<pb/>Sex av de städer ni ger leviterna ska vara fristäder, dit en person som dödat någon kan fly och vara trygg. Dessutom ska ni ge dem 42 andra städer.


text:
Av de städer ni ger leviterna av Israels egendom, ska de större stammarna som har många städer ge fler än de mindre stammarna, i proportion till det område stammen har fått som sin arvedel.”


text:
ska de utse fristäder, så att den som genom en olyckshändelse dödar en medmänniska ska kunna fly dit.


text:
Dessa städer ska fungera som skydd mot återlösaren<f>[38]</f>, så att dråparen inte dödas innan han ställts inför menighetens domstol.


text:
Dessa sex städer ska inte bara vara till skydd för israeliter utan också för utlänning och besökare, för att var och en som oavsiktligt dödar någon ska kunna fly dit.


text:
<pb/>Om någon slår en annan med ett föremål av järn så att han dör, är han en mördare och mördaren ska dö.


text:
Om någon i sin hand har en sten som kan döda och om han slår en annan med den så att han dör, så är det också mord och mördaren ska straffas med döden.


text:
Detsamma gäller om någon slår en annan med ett redskap av trä som kan döda och denne dör. Då är han en mördare och ska straffas med döden.


text:
eller använder knytnävarna så att hans offer dör, är han en mördare och ska dödas. Blodshämnaren ska döda mördaren när han möter honom.


text:
<pb/>Men om någon knuffar en annan utan onda avsikter, eller oavsiktligt kastar ett föremål på honom,


text:
eller utan att se honom träffar honom med en sten som kan döda och han dör, fastän den som gjorde det inte var någon fiende eller ville något ont,


text:
Menigheten ska rädda dråparen ur blodshämnarens hand och tillåta honom att återvända till fristaden dit han flytt. Där måste han sedan bli kvar, tills översteprästen som är smord med helig olja har dött.


text:
och blodshämnaren upptäcker honom utanför fristadens område och dödar honom, så drar denne ingen skuld över sig,


text:
för dråparen borde ha stannat i staden tills översteprästen dött. Först då kan han återvända till sitt eget land och till sitt eget hem.


text:
<pb/>Var och en som dödar en annan ska dödas som mördare, men bara om det finns mer än ett vittne. Ingen ska behöva dö om det bara finns ett enda vittne som vittnar mot honom.


text:
<pb/>Ni får inte ta emot någon lösesumma för en mördares liv. Är han skyldig till döden, ska han straffas med döden.


text:
<pb/>Inte heller får ni ta emot lösen för en som tagit sin tillflykt till en fristad för att han ska kunna återvända till sitt land innan översteprästen har dött.


text:
<pb/>Ni ska inte vanhelga det land där ni bor. Blodsutgjutelse vanhelgar landet och ingen försoning kan ges landet annat än genom blodet från den som utgjutit det.


text:
<pb/>Familjeöverhuvudena för Gileads släkt, Gileads som var son till Makir, son till Manasse från Josefs stam, kom till Mose och Israels övriga ledare med en begäran:


text:
”HERREN gav dig, herre, i uppdrag att dela landet genom att kasta lott bland Israels folk”, sa de, ”och att ge vår bror Selofchads arvslott till hans döttrar.


text:
Men om de blir ingifta i någon annan stam, följer den mark de äger med dem bort från våra fäders arvedel till den stam de kommer att tillhöra. På så sätt kommer det sammanlagda området för vår stam att minska


text:
och när friåret sedan kommer för israeliterna, läggs deras arvedel till den stam de tillhör och har alltså tagits bort från våra fäders arvedel.”


text:
<pb/>Då gav Mose dem följande befallning från HERREN: ”Det är en riktig anmärkning som Josefs stam kommer med.


text:
Så här har HERREN ytterligare bestämt om Selofchads döttrar: De får gifta sig med vem de vill, så länge det är inom den egna stammen.


text:
Ingen arvedel får övergå från en stam till en annan, utan varje israelitisk stams arvslott ska bevaras inom den egna stammen.


text:
De flickor som tillhör Israels stammar och som är arvtagare måste gifta sig inom den egna stammen, så att deras landområde inte lämnar stammen.


text:
Ingen arvslott får gå från en stam till en annan, utan varje israelitisk stam ska behålla sin arvedel.”


text:
De gifte sig med män från sin egen stam, Manasse, Josefs son. Deras arvslott kom alltså att stanna inom stammen.


text:
<pb/>Dessa är de befallningar och föreskrifter som HERREN gav Israels folk genom Mose på Moabs hedar vid floden Jordan mittemot Jeriko.


text:
<pb/>Detta är det tal Mose höll till Israels folk i Moabs öken på östra sidan av floden Jordan mitt emot Suf mellan Paran och Tofel, Laban, Haserot och Di Sahav.


text:
Det tar elva dagar att gå från berget Horeb<f>[1]</f> till Kadesh Barnea om man tar vägen genom Seirs bergsbygd.<f>[2]</f>


text:
I det fyrtionde året<f>[3]</f>, på den första dagen i elfte månaden, meddelade Mose folket allt det som HERREN hade befallt honom att säga till dem.


text:
Då hade Mose besegrat amoréernas kung Sichon som styrde i Heshbon. Vid Edrei hade han besegrat Og, kungen i Bashan, som styrde i Ashtarot.


text:
Gå nu till amoréernas bergsbygd och deras grannar i Jordandalen, bergsbygden, Låglandet, Negev och kusten, till Kanaans land och Libanon, ända till den stora floden Eufrat.


text:
Jag har gett er detta land. Gå nu och ta det land i besittning som HERREN med ed lovade era förfäder Abraham, Isak och Jakob och alla deras ättlingar.”


text:
Välj alltså ut män från varje stam, sådana som är visa, erfarna och förståndiga, så ska jag låta dem bli era ledare!”


text:
Jag tog ledarna, kloka och erfarna män från varje stam, och lät dem bli ledare för er med ansvar över tusen, hundra, femtio eller tio.


text:
Jag förmanade era domare: ”Lyssna på era bröder och var rättvisa, såväl i tvister mellan bröder som i tvister med en utlänning.


text:
När ni dömer ska ni inte vara partiska. Lyssna till låg som hög. Var inte rädda för någon, för domen är Guds. Om det dyker upp något fall som ni tycker är för svårt, kan ni låta mig ta hand om det.”


text:
<pb/>Sedan lämnade vi berget Horeb och vandrade genom den väldiga och fruktansvärda öken som ni ju själva har sett, tills vi slutligen kom fram till amoréernas bergsbygd, så som HERREN, vår Gud, hade befallt oss. Vi kom till Kadesh Barnea.


text:
Se, HERREN, din Gud, har lagt landet framför dig! Gå nu och inta det, så som HERREN, dina fäders Gud, har befallt. Var inte rädd och tveka inte!”


text:
<pb/>Men då kom ni till mig och svarade: ”Låt oss först skicka iväg spejare som kan undersöka var det går bäst att ta sig in i landet och till vilka städer vi ska komma.”


text:
Sedan kom de tillbaka med olika frukter de plockat i landet. De rapporterade att det verkligen var ett bördigt land som HERREN, vår Gud, ville ge oss.


text:
Ni muttrade och klagade i era tält och sa: ”HERREN måste hata oss, eftersom han har lett oss hit från Egypten för att förgöras av dessa amoréer.


text:
Vad är det vi ger oss in i? Våra bröder som utforskade landet har skrämt oss med det de berättat, att folket i landet är stort och mäktigt och att städernas murar reser sig högt upp mot himlen. De har till och med sett Anaks ättlingar<f>[4]</f> där.”


text:
HERREN, er Gud, går framför er och han kommer att strida för er, precis som ni såg honom göra i Egypten.


text:
Du såg ju också vilken omsorg han har haft om dig här i öknen, alldeles som en far som tar hand om sina barn, tills ni kommit ända hit.”


text:
som hade lett er hela vägen, valt ut lägerplatserna och gått före er i en eld om natten för att visa vägen och i ett moln om dagen.


text:
att inte en enda då levande vuxen från denna onda generation skulle få se det underbara land han hade lovat deras förfäder.


text:
Det enda undantaget var Kalev, Jefunnes son. Han hade helhjärtat följt HERREN och därför skulle han och hans ättlingar få del av det land Kalev varit med om att utforska.


text:
Istället ska din medhjälpare, Josua, Nuns son, komma dit. Uppmuntra honom, för han kommer att leda Israel och dela landet som arv åt dem.


text:
Era barn, de som ännu inte kan skilja på gott och ont, och som ni påstod skulle tillfångatas, de ska få komma dit, och till dem ska jag ge landet och de ska ta det i besittning.


text:
<pb/>Då svarade ni: ”Vi har syndat mot HERREN. Vi vill gå och strida som HERREN, vår Gud, har befallt oss.” Ni tog alltså era vapen och tänkte att det skulle bli en enkel sak att marschera upp i bergen.


text:
<pb/>Men HERREN sa till mig: ”Säg till dem att inte göra det, för jag tänker inte gå med dem. De kommer att besegras av fienden.”


text:
<pb/>Jag sa detta till er, men ingen lyssnade. Istället handlade ni än en gång upproriskt mot HERRENS befallning och gick i övermod upp i bergen.


text:
Men amoréerna som bodde där kom emot er som en bisvärm och dödade er hela vägen från Seir till Horma.


text:
<pb/>Därefter vände vi tillbaka genom öknen mot Sävhavet, så som HERREN hade sagt till mig. Under en lång tid vandrade vi omkring i området kring berget Seir.


text:
och säg till folket att det ska gå genom det land som tillhör deras bröder, Esaus ättlingar, som bor i Seir. Edoméerna kommer att bli rädda för er, men var ändå försiktiga.


text:
Ge dem ingen anledning till strid! Jag har nämligen gett dem hela Seirs bergsbygd som deras eget område och ni kommer inte att få den minsta lilla bit av deras land.


text:
HERREN, din Gud, har välsignat dig i allt som du företagit dig och vakat över dig under de fyrtio år du vandrat omkring i denna väldiga öken. I fyrtio år har HERREN, din Gud, varit med dig och du har aldrig behövt sakna något.”


text:
<pb/>Vi vandrade alltså fram bland våra bröder Esaus ättlingar som bodde i Seir och lämnade sedan Aravavägen, bort från Elat och Esjon-Gever och tog vägen mot Moabs öken.


text:
<pb/>Då sa HERREN: ”Anfall inte moabiterna, strid inte mot dem, för jag tänker inte ge er något av deras land. Ar har jag nämligen gett till Lots ättlingar.”


text:
Tidigare hade horéerna bott i Seir, men de hade drivits ut av Esaus ättlingar som förgjorde dem och bosatte sig där. På samma sätt gjorde Israel i det land som HERREN hade gett dem som egendom.)


text:
<pb/>Det tog oss trettioåtta år att komma från Kadesh Barnea till Sereddalen där vi gick över floden Sered. Då hade alla stridsdugliga män i den förra generationen dött, så som HERREN hade sagt.


text:
När du kommer till ammoniternas land ska du inte utmana eller anfalla dem, för jag tänker inte ge dig någon del av deras land. Det har jag gett till Lots ättlingar<f>[5]</f>.”


text:
<pb/>(Även detta land betraktas som refaeiskt. Området hade tidigare varit bebott av refaéerna, som ammoniterna kallade samsumméer.


text:
De var stora och talrika, lika storvuxna som anakiterna. Men HERREN förgjorde dem för ammoniterna som fördrev dem och bosatte sig i landet.


text:
På samma sätt hade HERREN gjort med Esaus ättlingar i Seir, där han förgjorde horéerna för dem. De fördrev dem och har sedan dess varit bosatta där.


text:
På samma sätt blev det när kaftoréerna<f>[6]</f> kom från Kaftor och invaderade och förgjorde avvéerna som bodde i byar utspridda ända bort till Gaza och bosatte sig där.)


text:
<pb/>”Gå över floden Arnon, för jag har överlämnat amoréen Sichon, kungen i Heshbon, och hans land åt dig. Börja inta det och strid mot honom!


text:
”Låt oss få vandra genom ditt land. Vi ska hålla oss till huvudvägen och inte vika av vare sig åt höger eller vänster.


text:
på samma sätt som Esaus ättlingar i Seir och moabiterna i Ar lät oss göra. Vi ska gå över Jordan och in i det land som HERREN, vår Gud, vill ge oss.”


text:
<pb/>Men kung Sichon i Heshbon vägrade och lät oss inte gå genom hans land, eftersom HERREN, din Gud, gjorde honom envis och hårdhjärtad, så att han skulle kunna överlämna Sichon åt dig. Och precis så blev det.


text:
<pb/>Sedan sa HERREN till mig: ”Jag börjar med att ge dig Sichon och hans land. Börja erövringen och ta hans land i besittning!”


text:
Vi intog alla hans städer och vigde alla åt förintelse, även kvinnor och barn. Vi lät inte någon överleva.


text:
Från Aroer, som ligger vid floden Arnons strand, och från staden i dalen och ända till Gilead fanns inte en enda stad som var för starkt befäst för oss. HERREN, vår Gud, gav oss alltsammans.


text:
Men ammoniternas land lämnade du i fred, hela området från floden Jabbok och städerna i bergsbygden, precis som HERREN, vår Gud, hade befallt.


text:
<pb/>Därefter började vi gå mot Bashan. Og, kungen i Bashan mobiliserade genast sin armé för att anfalla oss vid Edrei.


text:
Men HERREN uppmanade mig att inte vara rädd för honom: ”Allt hans folk och hela hans land överlämnar jag åt dig. Du ska göra med honom likadant som du gjorde med amoréernas kung Sichon som härskade i Heshbon.”


text:
HERREN, vår Gud, överlämnade även Bashans kung Og och hela hans folk åt oss och vi dödade dem alla så att ingen överlevde.


text:
Vi intog alla hans städer, så att det inte fanns någon stad som vi inte tog från dem, sextio till antalet, hela området Argov, Ogs rike i Bashan.


text:
Städerna var mycket väl befästa med höga murar och portar med bommar. Vi intog också alla obefästa byar som saknade murar.


text:
Vi vigde dem åt förintelse, såsom vi hade gjort med kung Sichon i Heshbon och dödade allt folket; vi förgjorde städerna med både män, kvinnor och barn.


text:
<pb/>Nu hade vi tagit de länder i besittning som tillhörde de båda amoreiska kungarna öster om floden Jordan, allt landområde från Arnondalen till berget Hermon.


text:
Vi intog alla städer på slätten, hela Gilead och hela Bashan, ända bort till städerna Salka och Edrei i Ogs rike i Bashan.


text:
(Kung Og i Bashan var den siste av refaéerna. Hans kista av sten finns bevarad i Rabba<f>[7]</f>, en av ammoniternas städer, och den är fyra och en halv meter lång och 2 meter bred.)


text:
<pb/>När vi hade intagit dessa landområden, gav jag Rubens och Gads stammar det område som börjar vid Aroer vid floden Arnon samt halva berget Gilead med dess städer.


text:
Ena hälften av Manasses stam fick resten av Gilead, hela Ogs kungarike och hela Argov. (Bashan är känt som refaéernas land.)


text:
Jairiterna, Manasses ättlingar, fick hela Argov ända till gränsen mot geshuréerna och maakatéerna. De gav området, Bashan, namn efter sig själva och kallade det Jairs byar, som det fortfarande heter.


text:
Rubens och Gads stammar fick området som sträcker sig från Gilead och ner till Arnons floddal  —  gränsen går mitt i floden  —  och ner till Jabbokdalen som är gränsen mot ammoniterna.


text:
Floden Jordan var gräns i väster, från Gennesaretsjön och ända till Aravasjön (Döda havet) som ligger nedanför Pisgas branter.


text:
<pb/>Vid den tiden gav jag också er följande befallning: ”HERREN, er Gud, har gett er detta område, men alla stridsdugliga män måste ta sina vapen och leda era israelitiska bröder.


text:
<pb/>”Era hustrur och barn och er boskap  —  jag vet att ni har mycket boskap  —  ska stanna här i städerna som jag har gett er


text:
tills HERREN har gett era bröder ett ställe där de kan leva i ro precis som ni har fått och tills de har intagit det land som HERREN, er Gud, ska ge dem på andra sidan Jordan. Sedan kan var och en återvända till den del av landet som jag har gett er.”


text:
<pb/>Sedan gav jag instruktioner till Josua: ”Du har med egna ögon sett vad HERREN, din Gud, har gjort med de här båda kungarna. På samma sätt ska HERREN göra med alla kungariken på andra sidan Jordan dit du går.


text:
”Min Herre, HERRE, du har börjat visa din tjänare din storhet och makt. Vilken annan gud i himlen eller på jorden kan göra sådana mäktiga under som du?


text:
<pb/>Men HERREN var arg på mig för er skull och ville inte lyssna på mig. ”Nu räcker det! Tala inte mer om det”, sa han.


text:
”Gå istället upp på berget Pisga och se dig omkring åt väster, norr, söder och öster. Därifrån kan du se landet på avstånd, men över Jordan ska du inte komma.


text:
Ge uppdraget till Josua, uppmuntra honom och ge honom mod, för det är han som ska leda folket över Jordan och ge dem det land du ser.”


text:
<pb/>Och nu Israel, lyssna när jag lär er de här föreskrifterna och lagarna! Lyd dem, så ska ni få leva och gå in och erövra det land som HERREN era förfäders Gud har gett er!


text:
Lägg inte något till lagarna och ta inte bort något från dem! Håll HERRENS, er Guds, bud som jag har gett er!


text:
Ni såg själva vad HERREN gjorde vid Baal-Pegor, då HERREN, er Gud, utplånade alla som tillbad Baal-Pegor.


text:
<pb/>Dessa lagar som jag nu undervisar om, så som HERREN, min Gud, har befallt, ska ni följa när ni kommer in i det land som ni ska ta i besittning.


text:
Ni ska följa dem och lyda dem, för då ska andra folk se er vishet och ert förstånd. De som hör de här lagarna ska säga: ”Detta stora folk är så förståndigt och äger en sådan vishet!”


text:
För vilket annat stort folk har gudar som kommer dem nära, på samma sätt som HERREN, vår Gud, gör närhelst vi ropar på honom?


text:
Vilket annat folk, hur stort det än är, har så rättfärdiga föreskrifter och lagar som denna lag som jag ger er idag?


text:
<pb/>Men akta dig mycket noga! Glöm aldrig bort det som du med egna ögon fick se! Håll det i färskt minne så länge du lever! Undervisa om det för dina barn och barnbarn,


text:
om den dag då du stod inför HERREN, din Gud, vid berget Horeb. HERREN sa till mig: ”Kalla samman allt folket inför mig, så ska jag låta dem få höra mina ord! De ska få lära sig att frukta mig så länge de lever i landet och undervisa sina barn.”


text:
Ni kom fram och stod vid foten av berget som brann av eld. Lågorna slog högt upp mot himlen, omgivna av svarta moln och ett väldigt mörker.


text:
Han förkunnade för er sitt förbund som ni ska hålla, de tio budorden, och han skrev ner dem på två stentavlor.


text:
HERREN befallde mig då också att lära er föreskrifter och lagar som ni måste följa när ni har gått över floden och in i det land ni ska ta i besittning.


text:
<pb/>Ni ska akta er noga, för ni fick inte se någon gestalt när HERREN, er Gud, talade till er ur elden på Horeb.


text:
Gör därför inte något så avskyvärt som att tillverka en bildstod. Tillverka ingen avgud, vare sig i form av en man eller en kvinna,


text:
Och när du tittar upp mot himlen och får se solen, månen och stjärnorna, ja, himlens hela härskara, se då till att du inte förleds att tillbe dem och tjäna dem. De är något som HERREN har skapat och gett till alla människor.


text:
Men er har HERREN räddat ur smältugnen i Egypten, för att ni ska vara hans särskilda folk, hans egendom, som ni är idag.


text:
<pb/>HERREN blev arg på mig för er skull och svor att jag inte skulle få gå över floden Jordan in i det underbara land som han ska ge till dig som arv.


text:
Jag måste dö här i landet och får inte gå över floden. Men ni ska gå över och inta det underbara landet.


text:
Se då till att ni inte glömmer det förbund som HERREN, er Gud, har upprättat med er. Tillverka inga bildstoder, avbilder av sådant som HERREN har förbjudit er att avbilda,


text:
<pb/>Om ni, efter att ha bott i landet en längre tid och efter att ha fått barn och barnbarn, gör något så avskyvärt som att tillverka en avgudabild av något slag, detta som är ont inför HERREN och som gör honom vred,


text:
då tar jag himmel och jord till vittnen på att ni på en gång kommer att bli utrotade ur det land ni nu ska erövra på andra sidan Jordan. Ni kommer inte att få bo kvar där länge utan kommer att förgöras.


text:
HERREN kommer att sprida ut er bland folken. Bara några få av er ska bli kvar och dessa ska leva bland de främmande folk dit HERREN sänder er.


text:
Där kommer ni att tillbe avgudar gjorda av trä och sten, avgudar som varken kan se, höra, äta eller lukta.


text:
<pb/>Men där ska du också på nytt börja söka HERREN, din Gud, och du ska finna honom när du söker honom av hela ditt hjärta och av hela din själ.<f>[9]</f>


text:
När du är i nöd och har drabbats av alla dessa saker, då ska du i kommande dagar vända tillbaka till HERREN, din Gud, och lyssna till honom,


text:
för HERREN, din Gud, är en barmhärtig Gud. Han ska inte överge dig eller fördärva dig. Han ska inte glömma det förbund han ingått med dina förfäder och bekräftat med ed.


text:
<pb/>Fråga historien, tiden innan du fanns till, ända från den dag då Gud skapade människan på jorden och sök från den ena ändan av himlen till den andra, så ska du ändå inte finna något så fantastiskt som detta eller hitta någon som hört om något liknande.


text:
Har något annat folk fått höra Guds röst tala till dem ur en eld som ni har fått och ändå fått leva?


text:
Har någon annan gud ens försökt befria ett folk från ett annat folks makt genom att sända prövningar, genom tecken och under, genom krig och mäktiga gärningar, stora och fruktansvärda gärningar, så som HERREN, din Gud, gjorde för er i Egypten mitt framför dina egna ögon?


text:
<pb/>Du fick se allt detta för att du skulle förstå att HERREN är Gud och att det inte finns någon annan än han.


text:
Från himlen lät han dig höra sin röst för att fostra dig. Han lät dig här på jorden se sin mäktiga eld och du hörde hans röst ur elden.


text:
Eftersom han älskade dina förfäder och utvalde deras efterkommande, förde han genom sin väldiga kraft själv ut dig ur Egypten,


text:
för att sedan driva bort andra folk som är större och mäktigare än du och ge dig deras land som arv som det ju är ännu idag.


text:
<pb/>Därför ska du idag inse och tänka på att HERREN är Gud, både i himlen och här nere på jorden. Det finns ingen annan.


text:
Om du följer de föreskrifter och lagar jag ger dig idag, kommer det att gå väl för dig och dina efterkommande och du ska få bo länge i det land som HERREN, din Gud, vill ge dig för all framtid.


text:
Dit skulle den kunna fly som hade dödat någon, om dråpet hade skett genom olyckshändelse och utan att dråparen haft onda avsikter. Genom att fly till någon av dessa städer kunde dråparen rädda sitt liv.


text:
För Rubens stam valde han Beser på högslätten i öknen, för Gads stam Ramot i Gilead och för Manasses stam Golan i Bashan.


text:
Dessa är de befallningar, föreskrifter och stadgar som Mose gav till Israels folk efter att de lämnat Egypten,


text:
öster om Jordan i dalen mitt emot Bet Pegor. Området beboddes tidigare av amoréerna under kung Sichon vars huvudstad var Heshbon och som besegrades av Mose och israeliterna efter deras uttåg ur Egypten.


text:
De intog Sichons land och även det som tillhörde kung Og i Bashan, den andre av de två amoreiska kungarna öster om Jordan,


text:
<pb/>Mose kallade samman hela Israels folk och sa: <pb/>Lyssna nu, Israel, till alla de föreskrifter och lagar som jag i dag har gett er! Lär er dem och följ dem noga!


text:
Jag stod där mellan er och HERREN för att förmedla HERRENS ord, för ni var rädda för elden och gick inte upp på berget. Han sa:


text:
Du ska inte tillbe eller tjäna sådana, för jag HERREN, din Gud, är en svartsjuk Gud som låter straffet för fädernas synder drabba också barn intill tredje och fjärde generationen<f>[12]</f> när man hatar mig.


text:
men den sjunde dagen är HERRENS, din Guds, sabbat. Du ska inte utföra något arbete på den dagen, varken du eller dina söner eller dina döttrar, dina slavar eller dina slavinnor eller dina oxar, dina åsnor eller all din boskap, inte heller utlänningen som bor hos dig, utan dina slavar och slavinnor ska få vila den dagen precis som du.


text:
Kom ihåg att du själv en gång var slav i Egypten och att HERREN förde dig ut därifrån med stor makt och väldiga gärningar. Det är därför HERREN, din Gud, befaller dig att fira sabbatsdagen.


text:
<pb/>Visa respekt för dina föräldrar, så som HERREN, din Gud, har befallt dig. Då ska du få ett långt och lyckligt liv i det land som HERREN, din Gud, ger dig.


text:
<pb/>Du ska inte ha begär till en annan mans hustru och inte heller avundas honom hans hem och egendom, hans slav eller slavinna, oxe, åsna eller något annat som tillhör honom.”


text:
<pb/>Detta är de bud som HERREN gav till er alla då ni stod nedanför berget. Han uttalade dem med hög röst ur elden, molnet och det djupa mörkret. Dessa var de enda bud han gav er och han skrev ner dem på två stentavlor och gav dem åt mig.


text:
<pb/>Men när ni hörde rösten som kom ur mörkret och såg den väldiga elden uppe på berget, kom alla era stamhövdingar och äldste till mig


text:
och sa: ”HERREN, vår Gud, har visat oss sin härlighet och sitt majestät. Vi har till och med hört hans röst inifrån elden. Nu har vi sett att Gud kan tala med en människa och ändå får människan leva.


text:
Varför ska vi nu dö? Denna stora eld förbränner oss! Vi kommer säkert att dö om vi hör HERREN, vår Gud, tala till oss igen.


text:
Finns det någon dödlig varelse som har hört den levande Gudens röst inifrån elden som vi har gjort och som fått fortsätta att leva?


text:
Gå fram du och lyssna till vad HERREN, vår Gud, säger och kom sedan och berätta det för oss! Vi ska lyssna och lyda.”


text:
<pb/>HERREN gick med på er begäran och sa till mig: ”Jag har hört vad folket sa till dig, och det var rätt talat.


text:
Tänk om de alltid kunde vara lika villiga att lyda mina bud! Då skulle allt gå väl för dem och deras barn i framtiden, generationerna igenom.


text:
Sedan ska du ställa dig här bredvid mig, så ska jag ge dig alla de bud, lagar och föreskrifter som du ska undervisa dem om och som de sedan ska följa i det land jag ger dem till besittning.”


text:
<pb/>Var nu noga med att följa alla de bud som HERREN, er Gud, har gett er. Vik inte av åt något håll!


text:
Följ i allt den väg HERREN, er Gud, har befallt er att gå! Då kommer ni att få leva ett långt och lyckligt liv i det land ni nu ska ta i besittning.


text:
<pb/><f>[14]</f> Detta är de bud, lagar och föreskrifter som HERREN, er Gud, befallde mig att undervisa er om och som ni sedan ska följa i det land ni ska inta på andra sidan floden.


text:
Om du och dina barn och barnbarn fruktar och lyder HERREN, din Gud, och under hela ditt liv följer alla de bud och föreskrifter jag har gett dig, kommer du att leva länge.


text:
Lyssna därför, Israel, och var noga med att följa dem så att allt går bra för dig och du blir ett stort folk i landet som flyter av mjölk och honung, så som HERREN, dina förfäders Gud, har lovat.


text:
Du ska inpränta dem hos dina barn. Tala om dem både när du är hemma och när du är ute och går, när du lägger dig och när du stiger upp.


text:
<pb/>När HERREN, din Gud, har lett dig in i det land han med ed lovade dina förfäder Abraham, Isak och Jakob, när han har gett dig stora, vackra städer som du inte har byggt,


text:
välfyllda hus som du inte har fyllt, brunnar som du inte har grävt och vingårdar och olivträd som du inte har planterat, när du har ätit dig mätt,


text:
för HERREN, din Gud, som bor ibland er är en svartsjuk Gud. Hans vrede kan väckas mot dig och utplåna dig från jordens yta.


text:
Gör det som är rätt och gott i HERRENS ögon, så kommer allt att gå väl för dig och du kan tåga in och ta det goda land i besittning som HERREN med ed lovade dina förfäder.


text:
<pb/>När ditt barn i framtiden frågar dig: ”Vad är meningen med alla de befallningar, föreskrifter och stadgar som HERREN, vår Gud, har gett er?”


text:
ska du berätta för honom: ”Vi var faraos slavar i Egypten och HERREN ledde oss ut ur Egypten med väldig makt


text:
och genom att inför våra ögon göra stora och fruktansvärda tecken och under mot Egypten och farao och allt hans folk.


text:
Han förde oss ut ur Egypten och ledde oss hit för att ge oss det land som han med ed hade lovat våra förfäder.


text:
HERREN har befallt oss att följa alla dessa lagar och frukta honom, för att det ska gå oss väl och han ska kunna bevara oss vid liv, precis som han hittills har gjort.


text:
Om vi följer hela denna lag som HERREN, vår Gud, har befallt oss att hålla, kommer vi att vara rättfärdiga<f>[20]</f> inför honom.”


text:
<pb/>När HERREN, din Gud, leder dig in i det land du nu ska erövra, kommer han att fördriva många folk för dig, sju folk som är större och mäktigare än du: hettiterna, girgashéerna, amoréerna, kanaanéerna, perisséerna, hivéerna och jevuséerna.


text:
<pb/>När HERREN, din Gud, överlämnar dem åt dig och du besegrar dem, ska du viga dem åt förintelse. Slut inga förbund med dem och visa dem ingen nåd.


text:
De skulle snart locka dina barn att överge mig och börja tillbe andra gudar. HERRENS vrede skulle då upptändas mot dig, så att han snabbt utplånade dig.


text:
<pb/>Nej, ni ska riva ner deras altaren, slå sönder deras stenstoder, hugga ner deras asherapålar<f>[21]</f> och bränna upp deras avgudabilder,


text:
för du är ett heligt folk avskilt åt HERREN, din Gud. Han har utvalt dig bland alla andra folk på jorden till att vara hans egendom.


text:
<pb/>Det var inte för att ni var ett stort folk som han fäste sig vid er och utvalde er  —  ni var ju den minsta av alla folkgrupper.


text:
Men HERREN älskade er och ville hålla sin ed till era förfäder. Det var därför han ledde er ut ur slaveriet med sådan väldig makt och befriade dig ur faraos, den egyptiske kungens, grepp.


text:
<pb/>Du ska alltså inse att HERREN, din Gud, är Gud. Han är den trofaste Gud som håller sitt nådesförbund i tusen generationer och visar kärlek till dem som älskar honom och lyder hans befallningar.


text:
<pb/>Om ni troget lyder och följer dessa lagar, ska HERREN, din Gud, också hålla sitt nådesförbund, som han med ed lovade dina förfäder.


text:
Han ska älska och välsigna dig och göra dig till ett stort folk. Han ska välsigna dina barn och din skörd, din säd och ditt vin och din olja, kornas kalvar och tackornas lamm i det land han med ed lovade dina förfäder att ge dig.


text:
Du ska bli mer välsignad än alla andra folk. Ingen hos dig ska vara ofruktsam, vare sig man eller kvinna, och inte heller boskapen.


text:
HERREN ska hålla dig frisk och inte låta dig drabbas av någon av de hemska sjukdomar du känner till från Egypten, men han ska ge dem till dina fiender.


text:
Du ska förgöra alla folk som HERREN, din Gud, ger dig makten över. Visa ingen barmhärtighet mot dem och tillbe inte deras gudar! Gå inte i den fällan!


text:
<pb/>Kanske tänker du för dig själv: ”Hur ska jag någonsin kunna fördriva de här folken som är så mycket mäktigare än jag?”


text:
Kom ihåg de hemska prövningar du med egna ögon fick se, de tecken och under och den mäktiga kraft som HERREN, din Gud, visade när han ledde dig ut ur Egypten. HERREN, din Gud, kommer att göra likadant mot alla de folk du nu är rädd för.


text:
HERREN ska också sända missmod<f>[22]</f> bland dem, ända tills den siste av dem som gömmer sig för dig har blivit utplånad.


text:
<pb/>Var inte rädd för dem, för HERREN, din Gud, är med dig och han är en stor och fruktansvärd Gud.


text:
HERREN, din Gud, ska jaga iväg dessa folk för dig undan för undan. Du kan inte förgöra dem alla på en gång, för då skulle vilddjuren föröka sig snabbt.


text:
HERREN ska överlämna folken åt dig efterhand. De ska drabbas av stor förvirring tills de alla är utrotade.


text:
Han ska överlämna deras kungar i dina händer och du ska utplåna deras namn så att ingen på jorden kan minnas dem. Ingen ska kunna stå emot dig. Du kommer att göra slut på dem.


text:
<pb/>Bränn upp deras avgudabilder och önska dig inte guldet och silvret som de är gjorda av. Lägg inte beslag på det, för det skulle bli en fälla för dig. HERREN, er Gud, avskyr allt detta.


text:
För inte in några avskyvärdheter i ditt hem, för då vigs du själv åt förintelse tillsammans med dem. Avsky allt detta fullständigt, det är ytterst vedervärdigt, för det är vigt åt förintelse.


text:
<pb/>Håll troget alla de lagar som jag idag ger dig, för att ni ska få leva och föröka er och lägga under er det land som HERREN lovade era förfäder.


text:
Kom ihåg hur HERREN, din Gud, ledde dig genom öknen i fyrtio år, hur han ödmjukade och prövade dig för att se om du tänkte följa hans bud eller inte.


text:
Han ödmjukade dig genom att låta dig gå hungrig för att sedan mätta dig med manna, något som varken du eller dina förfäder kände till. Han ville få dig att inse att människan inte lever bara av bröd utan av alla de ord som utgår ur HERRENS mun.


text:
för HERREN, din Gud, leder dig in i ett gott land, ett land med bäckar och källor med friskt vatten som flödar fram i dalar och på höjder;


text:
Det är ett land där det finns gott om mat och där ingenting saknas. Det är ett land där det finns järn i stenarna och koppar i bergen.


text:
Se till att du inte glömmer HERREN, din Gud! Glöm inte att följa alla de bud, lagar och föreskrifter som jag idag ger dig.


text:
när din boskap och dina hjordar blir stora och du samlar silver och guld på hög och får mer av allting,


text:
se då till att du inte blir högmodig och glömmer bort HERREN, din Gud, som förde dig ut ur slaveriet i Egypten!


text:
Han ledde dig genom den stora och fruktansvärda öknen med dess farliga ormar och skorpioner och brist på vatten. Han gav dig vatten från den hårda klippan,


text:
han mättade dig med manna i öknen, något som dina förfäder inte kände till. Allt detta gjorde han för att fostra och pröva dig, så att det till sist skulle gå bra för dig.


text:
Kom ihåg att det är HERREN, din Gud, som ger dig förmågan att bli rik och både då och nu gör han det för att upprätthålla det förbund han med ed ingick med dina förfäder.


text:
Men om du glömmer HERREN, din Gud, och istället börjar tillbe och tjäna andra gudar, då kommer ni  —  försäkrar jag  —  att utplånas.


text:
På samma sätt som HERREN utplånar andra folk för er räkning, kommer ni att utplånas om ni inte lyder HERREN, er Gud.


text:
<pb/>Hör, Israel! Idag ska du gå över Jordan och besegra folken på andra sidan. De är större och mäktigare än du och bor i stora städer med skyhöga murar.


text:
Men var nu förvissad om att HERREN, din Gud, ska gå före dig som en förtärande eld och förgöra dem, han ska kuva dem för dig. Du ska driva ut dem och snabbt förgöra dem, precis som HERREN har lovat dig.


text:
<pb/>När HERREN nu driver undan dem för dig, får du inte säga: ”Det är för min rättfärdighets skull som HERREN hjälper mig att komma till detta land och ta det i besittning.” Nej, det är på grund av de andra folkens ondska som HERREN driver undan dem för dig.


text:
Det är inte alls för din rättfärdighet eller rättsinnighet som HERREN, din Gud, driver bort dem för dig. Nej, det är för att de är så onda och för att han vill uppfylla vad han med ed lovade dina förfäder, Abraham, Isak och Jakob.


text:
Inse alltså att HERREN, din Gud, inte ger dig detta härliga land därför att du är rättfärdig, för du är ett motspänstigt folk.


text:
<pb/>Kom ihåg och glöm aldrig hur du gång på gång gjorde HERREN, din Gud, vred i öknen! Från den dag du lämnade Egypten ända tills nu har ni varit upproriska mot honom.


text:
Ni gjorde honom rasande vid berget Horeb<f>[23]</f>. Han var så vred att han var beredd att utplåna er allihop.


text:
När jag gick upp på berget för att ta emot stentavlorna, tecknet på det förbund som HERREN ingått med er, blev jag kvar där i fyrtio dagar och fyrtio nätter och jag varken åt eller drack under hela denna tid.


text:
HERREN gav mig de två stentavlorna där han med sitt finger skrivit upp budorden som han talade den dag då ni var samlade runt berget och HERREN talade till er ur elden.


text:
<pb/>HERREN sa sedan till mig att skynda mig ner från berget, eftersom folket som jag hade lett ut ur Egypten hade gjort något förfärligt och redan vänt sig bort från den väg han befallt dem att gå och gjort sig en avgud av gjuten metall.


text:
Låt mig vara ensam nu så ska jag förgöra dem! Jag ska utplåna deras namn från jordens yta. Men av dig ska jag göra ett mäktigt folk, större än vad de skulle ha blivit.”


text:
<pb/>Jag gick ner från berget som fortfarande var täckt av eld. De båda förbundstavlorna höll jag i mina händer.


text:
Jag fick då se den avgudakalv som ni i er fruktansvärda synd mot HERREN, er Gud, hade tillverkat. Så snabbt hade ni vänt er bort från den väg HERREN befallt er att gå!


text:
Jag tog tavlorna med båda händerna och krossade dem mot marken och slog sönder dem framför ögonen på er.


text:
Sedan låg jag inför HERREN i ytterligare fyrtio dagar och nätter utan bröd eller vatten för all den synds skull ni hade begått, när ni gjorde det onda inför HERREN och väckte hans vrede.


text:
Jag darrade av skräck inför HERRENS vredesglöd för HERREN var beredd att utplåna er. Men han lyssnade på mig också den gången.


text:
Sedan tog jag er synd, kalven ni hade gjort, och smälte ner den i elden och krossade det till pulver som jag kastade i bäcken som rann ner från berget.


text:
När HERREN vid Kadesh Barnea<f>[25]</f> sa till er att gå in i det land han hade gett er och ta det i besittning, då handlade ni upproriskt mot HERRENS, er Guds, befallning. Ni litade inte på honom och lydde honom inte.


text:
<pb/>Jag låg alltså där inför HERREN i fyrtio dagar och nätter, eftersom han hade sagt att han skulle utplåna er.


text:
Jag bad till HERREN: ”Herre, HERRE, förinta inte ditt eget folk, din egendom! Du har själv i din storhet räddat dem och fört dem ut ur Egypten med väldig makt.


text:
Kom ihåg dina tjänare Abraham, Isak och Jakob och ha tålamod med detta envisa folk och deras ondska och synd.


text:
Annars kommer man i landet du förde oss ut ifrån att säga att du inte klarade att leda dem in i det land du lovat dem, eller att du hatade dem och därför ledde dem ut i öknen för att döda dem.


text:
<pb/>Då sa HERREN till mig att hugga ut två nya stentavlor likadana som de förra och att sedan vända tillbaka till honom på berget. Jag skulle också tillverka en ark av trä.


text:
På de nya tavlorna skulle han skriva ner samma budord som på de tavlor jag slagit sönder och sedan skulle jag lägga dem i arken.


text:
Jag gjorde därför en ark av akacieträ och högg ut två stentavlor likadana som de förra och tog med mig tavlorna upp på berget.


text:
HERREN skrev på nytt ner de tio budorden på tavlorna, samma budord som han gett er inifrån elden då ni samlades vid berget. Han överlämnade sedan tavlorna till mig


text:
och jag kom ner från berget igen och lade dem i arken som jag hade gjort, alldeles som HERREN har befallt och där finns de nu.


text:
<pb/>Israels folk vandrade sedan från Beerot Bene-Jaakan till Mosera. Där dog Aron och begravdes. Hans son Elasar blev präst efter honom.


text:
Det var vid den tiden HERREN avskilde Levi stam att bära HERRENS förbundsark och att stå framför HERREN och tjäna honom och uttala välsignelser i hans namn, precis som de gör än idag.


text:
Det är därför som Levi stam inte har fått någon egendom eller eget markområde som de andra stammarna. HERREN, din Gud, är deras egendom, precis som han har lovat dem.


text:
<pb/>Jag stannade alltså på berget inför HERREN i fyrtio dagar och fyrtio nätter på samma sätt som jag hade gjort första gången och HERREN lyssnade på nytt till min vädjan, för han ville inte att ni skulle förintas.


text:
HERREN sa till mig: ”Gå! Led folket till det land som jag med ed har lovat deras förfäder så att de kan ta det i besittning!”


text:
<pb/>Och nu Israel, vad kräver HERREN, din Gud, av dig mer än att du fruktar HERREN, din Gud, så att du alltid vandrar hans vägar att du älskar och tjänar honom av hela ditt hjärta och av hela din själ


text:
Ändå var det just dina förfäder han fäste sig vid i kärlek. Han utvalde er, deras barn, före alla andra folk och detta gäller än idag.


text:
<pb/>HERREN, er Gud, är gudarnas Gud och herrarnas Herre. Han är den store och mäktige Guden, den fruktansvärde Guden, som inte har anseende till person och inte tar mutor.


text:
Han är din stolthet och han är din Gud, han som har gjort så stora och underbara ting inför dina ögon.


text:
När dina förfäder vandrade ner till Egypten var de bara sjuttio personer, men nu har HERREN, din Gud, gjort er lika talrika som stjärnorna på himlen.


text:
<pb/>Du ska älska HERREN, din Gud, och alltid hålla det han befallt dig, hans stadgar, lagar och bud.


text:
Inse att det inte var era barn som fick se och uppleva HERRENS, er Guds, fostran, hans storhet och väldiga makt.


text:
De såg inte vad han gjorde med den egyptiska armén och dess hästar och vagnar, hur han dränkte alla i Sävhavet när de förföljde er och utplånade dem för alltid.


text:
eller vad han gjorde med Datan och Aviram, Eliavs söner och ättlingar till Ruben, hur jorden öppnade sig och uppslukade dem med familjer och tält och allt levande hos dem mitt ibland israeliterna.<f>[27]</f>


text:
Därför ska ni noga följa hela den lag som jag idag ger er. Då ska ni få styrka att gå och erövra det land, som ligger framför er på andra sidan Jordan.


text:
Då kommer ni att leva länge i det land, som HERREN med ed lovade era förfäder och deras ättlingar, ett land som flyter av mjölk och honung.


text:
<pb/>Det land som ni nu ska ta i besittning är inte som Egypten som ni drog ut ur där det är nödvändigt med bevattning som i en köksträdgård.


text:
<pb/>Om ni noga följer de bud som jag<f>[28]</f> idag ger er, om ni älskar HERREN, er Gud, och tjänar honom av hela ert hjärta och av hela er själ,


text:
då ska jag låta regnet komma i rätt tid, både höstregn och vårregn, så att du kan bärga skördar av säd, vin och olja.


text:
för då kommer HERREN att bli mycket vred mot er. Han kommer att stänga till himlen så att det inte regnar och skördarna kommer att utebli och då är ni snart utrotade ur det goda land som HERREN vill ge er.


text:
Var därför noga med att komma ihåg dessa mina ord och bevara dem i era hjärtan! Bind dem som ett tecken på er hand och fäst dem på pannan.


text:
Lär era barn dem! Tala om dem när du sitter där hemma, när du är på vandring, när du lägger dig och när du stiger upp.


text:
Då kommer ni och era barn att få leva länge i det land som HERREN med ed har lovat era förfäder, ja, lika länge som det finns en himmel som välver sig över jorden.


text:
<pb/>Om ni håller hela denna lag som jag ger er, om ni älskar HERREN, er Gud, och vandrar på hans vägar och håller er till honom,


text:
Varje plats där ni sätter er fot ska tillhöra er. Era gränser ska sträcka sig från öknen till Libanon och från floden Eufrat till Medelhavet.


text:
Ingen ska kunna stå er emot, för HERREN, er Gud, ska sända bävan och förskräckelse före er över hela landet vart ni än går, precis som han har lovat er.


text:
och förbannelse om ni vägrar att följa dem och istället följer andra folks gudar som ni inte känner.


text:
<pb/>När HERREN, er Gud, leder dig in i det land du ska lägga under dig, så ska du uttala välsignelsen från berget Gerisim och förbannelsen från berget Eval.


text:
Gerisim och Eval ligger väster om vägen på andra sidan Jordan där kanaanéerna bor i ödemarken nära Gilgal och Mores ekar.


text:
<pb/>Det är snart dags för er att gå över Jordan och inta det land som HERREN, er Gud, ger er. Men när ni har intagit landet och bosatt er där,


text:
<pb/>Detta är de lagar och föreskrifter som ni ska lyda i det land som HERREN, dina förfäders Gud, har gett dig att ta i besittning för all framtid; följ dem så länge ni lever på jorden:


text:
<pb/>Förstör grundligt alla de platser där de folk ni fördriver tillber sina gudar på höga berg och kullar och under alla grönskande träd.


text:
Bryt ner deras altaren, slå sönder deras stenstoder, bränn upp deras asherapålar<f>[30]</f> och hugg ner deras avgudabilder! Lämna ingenting kvar som kan påminna om dem på dessa platser!


text:
Istället ska ni samlas på en plats som HERREN, er Gud, själv kommer att välja ut åt sig i någon av era stammar, en plats där hans namn ska bo. Dit ska du gå.


text:
Där ska ni bära fram era brännoffer och slaktoffer, ert tionde och era personliga gåvor, era löftesoffer, era frivilliga offer och de förstfödda djuren från er boskap och era hjordar.


text:
Där ska ni och era familjer äta<f>[31]</f> och fira högtid inför HERREN, er Gud, och glädjas över resultatet av ert arbete och den välsignelse ni fått från HERREN, er Gud.


text:
När ni har gått över Jordan och bosatt er i det land som HERREN, er Gud, vill ger er och han har gett er ro för alla era fiender och ni lever i trygghet,


text:
då ska HERREN, er Gud, utse en plats för sitt namns boning. Till den platsen ska ni bära fram de gåvor jag ger befallning om: era brännoffer och slaktoffer, ert tionde och era personliga gåvor, samt alla de utvalda löftesoffer ni lovat HERREN.


text:
Där ska ni glädjas inför HERREN med era söner och döttrar och slavar och slavinnor, likaså med leviterna som bor i era städer. De har ju inte fått något eget område i landet.


text:
utan bara på den plats som HERREN väljer bland en av era stammar. Där ska du göra allt det som jag befaller dig.


text:
<pb/>Om du däremot vill slakta och äta djur på vanligt sätt, då kan du slakta dem var som helst i dina städer. Ät så mycket kött du vill, för HERREN ska välsigna dig med sådant. De som är orena<f>[32]</f> får också äta av det som man äter gasell eller hjort.


text:
<pb/>I dina städer får du inte äta vare sig tiondet av säden, vinet eller oljan eller det förstfödda från din boskap eller dina hjordar eller något du har lovat att ge och inte heller dina frivilliga offer eller personliga offer.


text:
Allt detta ska du, din son och dotter, din slav och slavinna och leviterna i dina städer äta inför HERREN, din Gud, på den plats han väljer ut åt sig. Gläd dig inför HERREN, din Gud, över resultatet av ditt arbete.


text:
<pb/>När HERREN, din Gud, har utvidgat dina gränser så som han har lovat och du får lust att äta kött, så ät så mycket du vill.


text:
Om den plats HERREN väljer ut som sin ligger alltför långt bort från din boplats, kan du slakta kor och får som HERREN har gett dig så som jag har befallt dig och äta dem där du bor så mycket du vill.


text:
Det enda förbehållet är att du aldrig får äta blodet, för livet är i blodet och du får inte äta livet tillsammans med köttet.


text:
Ät det inte! Då kommer allt att gå väl för dig och dina barn, eftersom du gör det som är rätt inför HERREN.


text:
Det är bara dina heliga gåvor och dina löftesoffer som du måste ta med dig till den plats HERREN väljer ut.


text:
Dina brännoffer, köttet och blodet, ska du offra på HERRENS, din Guds, altare. Blodet från offret ska du hälla ut över HERRENS, din Guds, altare, men köttet får du äta.


text:
<pb/>Var noga med att följa alla dessa föreskrifter. Om du gör det som är gott och rätt i HERRENS, din Guds, ögon, kommer det alltid att gå väl för dig och dina barn.


text:
<pb/>HERREN, din Gud, ska förinta folken i det land dit du kommer och driva undan dem för dig. Men när du har drivit bort dem och bosatt dig i deras land,


text:
ska du inte vara nyfiken på deras gudar och gå i deras fälla som utrotades för din skull. Fråga inte: ”Hur tillbad de här folken sina gudar? Jag vill göra på samma sätt.”


text:
Du får inte tillbe HERREN, din Gud, på det sättet. I sin tillbedjan har dessa folk gjort avskyvärda saker som HERREN hatar. De har till och med bränt upp sina söner och döttrar som offer till sina gudar.


text:
och detta tecken eller under faktiskt också inträffar och han då säger: ”Låt oss följa andra gudar, gudar som du inte känner, och låt oss tjäna dem,”


text:
ska du inte lyssna på en sådan profet eller drömtydare. Det är HERREN som prövar er för att se om ni verkligen älskar honom av hela ert hjärta och av hela er själ.


text:
Ni ska följa HERREN, er Gud. Frukta honom, håll hans bud, lyd honom, tjäna honom och håll fast vid honom!


text:
<pb/>Men profeten eller drömtydaren måste dö, eftersom han försökte få er att göra uppror mot HERREN, er Gud, som ledde er ut ur slaveriet i Egypten. Han ville locka dig bort från den väg HERREN, din Gud, har befallt dig att gå. Gör dig av med det onda bland folket!


text:
<pb/>Inte ens om din bror, din son, din dotter, din älskade hustru eller närmaste vän viskar till dig och säger: ”Låt oss gå och tjäna andra gudar” som varken du eller dina fäder har känt,


text:
Stena honom till döds! Han har försökt att dra dig bort från HERREN, din Gud, som ledde dig ut ur slaveriet i Egypten.


text:
att några onda män bland folket har lyckats förleda de andra att tillbe främmande gudar som du inte känner,


text:
ska du först noga höra dig för, utforska och undersöka om ryktet är sant. Om du upptäcker att det är så, att något så avskyvärt har inträffat hos dig,


text:
ska du genast ingripa mot staden med svärd och viga alla dess invånare åt förintelse, ja, till och med boskapen.


text:
Du ska stapla upp allt byte mitt på torget och bränna upp både det och resten av staden som ett heloffer åt HERREN, er Gud. Den staden ska för alltid ligga i ruiner och får aldrig byggas upp igen


text:
och inget av det som vigts åt förintelse får du behålla. Bara då kan HERRENS vrede upphöra. Han kommer att vara barmhärtig mot dig och ha medlidande med dig och göra dig till ett mäktigt folk, precis som han med ed lovade dina förfäder,


text:
om du lyssnar till HERREN, din Gud, och håller hans bud som jag idag ger dig och gör det som är rätt i HERRENS, din Guds, ögon.


text:
<pb/>Eftersom ni är HERRENS, er Guds, barn ska ni inte rista er blodiga eller raka främre delen av huvudet när ni sörjer era döda.<f>[33]</f>


text:
Du är ett för HERREN, din Gud, helgat folk och han har utvalt dig bland alla folk på jorden till att vara hans egendom.


text:
Dock ska ni inte äta följande, trots att de idisslar eller har kluvna klövar: kamel, hare eller klippgrävling. De idisslar<f>[36]</f> men har inga klövar. De är orena för er.


text:
Svin är också orena, för även om de har klövar, så idisslar de inte. Ni ska inte äta kött från dessa djur eller ens röra vid deras döda kroppar.


text:
<pb/>Ät inga självdöda djur. Ge dem till främlingen som bor hos dig; han kan äta det. Du kan också sälja det till någon utlänning. För du är ett folk som är helgat åt HERREN, din Gud. <pb/>Du ska inte koka en killing i dess moders mjölk.<f>[38]</f>


text:
Detta ska du äta<f>[39]</f> inför HERREN, din Gud, på den plats som han väljer ut åt sig, den plats där han ska låta sitt namn bo: tiondet av säden, det nya vinet och oljan, samt det förstfödda från din boskap och dina hjordar. Så ska du lära dig att alltid frukta HERREN, din Gud.


text:
Men om platsen som HERREN, din Gud, har utvalt som boning för sitt namn ligger så långt borta att du inte kan bära dit det HERREN välsignat dig med,


text:
kan du sälja det du samlat ihop och istället ta med pengarna till den plats HERREN, din Gud, väljer ut.


text:
Där kan du sedan köpa det du önskar, en ko, ett får, vin eller andra jästa drycker och hålla måltid inför HERREN, din Gud, och vara glad, du och din familj.


text:
Glöm inte heller att dela med dig till leviterna som bor i dina städer, för de har inget eget område eller egendom.


text:
Det ska du sedan ge till leviterna som inte har något område bland er och till främlingarna, änkorna och de faderlösa i dina städer, så att de kan äta och bli mätta. Då kommer HERREN, din Gud, att välsigna dig och ditt arbete.


text:
Det ska gå till så här: Varje långivare ska avskriva de lån han har gett till andra. Han får inte kräva igen ett lån av sin broder eller landsman efter att man utlyst den allmänna skuldavskrivningen, HERRENS friår.


text:
<pb/>Hos dig ska ingen behöva vara fattig, för HERREN, din Gud, vill välsigna dig rikligen i det land som han ger dig till egendom,


text:
HERREN, din Gud, kommer att välsigna dig som han har lovat. Du ska låna ut pengar till många folk, men själv kommer du aldrig att vara i behov av lån. Du ska härska över många folk, men ingen ska härska över dig.


text:
<pb/>Men om det skulle finnas någon hos dig som är fattig, en landsman, i någon av städerna i det land som HERREN, din Gud, vill ge dig, får du inte vara hård och vägra att hjälpa honom.


text:
Se till att du inte låter en ond tanke växa fram inom dig bara för att det sjunde året, avskrivningsåret, närmar sig, så att du ser med ont öga på din fattige broder och vägrar att låna ut pengar. Annars kommer den fattige att ropa ut sin nöd inför HERREN och du får en synd att svara för.


text:
Ge honom det han behöver utan att klaga, för då kommer HERREN att välsigna ditt arbete och allt vad du gör.


text:
Det kommer alltid att finnas fattiga i landet och därför ger jag dig detta bud: Ge med öppen hand till din broder, till den fattige och den som är i nöd i ditt land.


text:
<pb/>Om någon av ditt folk, en hebreisk man eller kvinna, har sålt sig till dig som slav, ska han tjäna dig i sex år och sedan måste du frige honom eller henne det sjunde året


text:
Ge honom en ordentlig avskedsgåva från din hjord och av det som kommer från din tröskplats och din vinpress. Dela med dig åt honom av den välsignelse du själv har fått från HERREN, din Gud.


text:
Kom ihåg att du själv var slav i Egypten och att HERREN, din Gud, befriade dig. Det är därför jag ger dig denna befallning.


text:
<pb/>Men om slaven inte vill lämna dig utan säger att han älskar dig och din familj och trivs bra i ditt hus,


text:
då ska du sticka en syl genom hans öra in i dörren. Då blir han din slav för alltid. På samma sätt ska du göra med en slavinna.


text:
Beklaga dig aldrig om du måste frige en slav! Du har under dessa sex år sparat in hela den summa<f>[40]</f> det skulle ha kostat dig att ha en anställd på det arbete han utfört åt dig. HERREN, din Gud, ska välsigna dig i allt vad du gör.


text:
<pb/>Allt förstfött av hankön från din boskap och dina hjordar ska du avskilja åt HERREN, din Gud. Använd inte det förstfödda bland din nötboskap till arbete ute på åkrarna och klipp inte av ullen på det förstfödda bland dina får och getter.


text:
Istället ska du och din familj varje år äta dessa djur inför HERREN, din Gud, på den plats han väljer ut.


text:
Men om det förstfödda djuret inte är felfritt, utan är lamt eller blint eller har något annat fel, ska du inte offra det åt HERREN, din Gud.


text:
Då ska du istället använda det som mat hemma till din familj. Alla rena och orena kan äta det precis som man äter gasell eller hjort.


text:
<pb/>Kom ihåg att fira påsken i månaden aviv, för det var då som HERREN, din Gud, en natt ledde dig ut ur Egypten.


text:
Välj ut ett påskoffer, antingen bland fåren eller bland korna, och offra det till HERREN, din Gud, på den plats han väljer ut som boning åt sitt namn.


text:
Ät offret tillsammans med osyrat bröd. Detta bröd, förtryckets bröd, ska du äta under sju dagar, för du lämnade Egypten i hast. Denna sed ska hela ditt liv påminna dig om den dag då du drog ut ur Egypten.


text:
Under sju dagar varje år får det inte finnas någon surdeg i ditt land och ingenting av köttet du offrar första kvällen får lämnas kvar till följande dag.


text:
Den ska offras på den plats som HERREN väljer ut och som han har utvalt som boning åt sitt namn. Offra lammet där på kvällen vid solnedgången på årsdagen<f>[41]</f> av din flykt från Egypten.


text:
Stek lammet och ät upp det på den plats som HERREN, din Gud, väljer ut. Återvänd sedan hem<f>[42]</f> på morgonen.


text:
Under sex dagar ska du äta osyrat bröd och på den sjunde dagen hålla en högtidssamling inför HERREN, din Gud, och då ska du inte arbeta.


text:
ska du till HERRENS, din Guds, ära fira veckohögtiden. Då ska du bära fram ett frivilligt offer. Storleken bestämmer du i förhållande till vad HERREN har välsignat dig med.


text:
Gläd dig inför HERREN, din Gud, på den plats som han väljer ut som boning för sitt namn tillsammans med din son och dotter, slav och slavinna, leviterna i dina städer, främlingar, änkor och faderlösa som bor hos dig.


text:
<pb/>Lövhyddefesten ska du fira i sju dagar vid slutet av skördetiden när du samlat in vad din tröskplats och din vinpress ger.


text:
Gläd dig under festen tillsammans med din son och dotter, slav och slavinna, leviterna, främlingarna, de faderlösa och änkorna som finns i dina städer.


text:
Denna högtid ska firas i sju dagar till HERRENS, din Guds, ära på den plats som HERREN väljer ut. HERREN ska välsigna dig, din skörd och allt ditt arbete. Därför ska också din glädje vara stor.


text:
<pb/>Tre gånger om året ska varje man hos dig komma inför HERREN, din Gud, på den plats som han väljer ut, nämligen vid det osyrade brödets högtid, vid veckohögtiden och vid lövhyddefesten. <pb/>Ingen får komma tomhänt inför HERREN.


text:
<pb/>Utse domare och tjänstemän inom varje stam i alla städer som HERREN, din Gud, ger dig. De ska döma rättvist.


text:
Tumma inte på rättvisan till förmån för någon. Du ska inte ta mutor, för mutor gör den vise blind och vränger den rättfärdiges sak.


text:
Rättvisa och endast rättvisa måste råda om du ska få leva och kunna inta det land som HERREN, din Gud, ger dig.


text:
<pb/>Du får inte sätta upp asherapålar eller något annat av trä vid sidan av HERRENS, din Guds, altare som du bygger


text:
<pb/>Offra aldrig ett sjukt eller skadat djur, tjur eller får, till HERREN, din Gud. Han avskyr sådana.


text:
<pb/>Om någon, vare sig det är en man eller en kvinna, någonstans i de städer jag ger dig gör det som är ont i HERRENS, din Guds, ögon och bryter förbundet med honom


text:
genom att mot min befallning tjäna och tillbe andra gudar eller solen, månen eller himlens hela härskara


text:
och du får höra det, ska du först noga ta reda på om ryktet talar sant att något så avskyvärt har skett i Israel.


text:
Men ingen får dömas till döden på grund av bara ett enda vittnesmål. Det måste finnas två eller tre vittnen.


text:
Vittnena ska kasta de första stenarna för att döda honom och sedan ska hela folket göra likadant. Uteslut den som är ond bland er.


text:
<pb/>Om du råkar ut för ett fall som är svårt att avgöra, ett mord, en tvist om ägodelar eller ett misshandelsfall, kan du gå med dem till den plats HERREN, din Gud, väljer ut åt sig.


text:
Där kan du fråga prästerna, leviterna eller den domare som då är i tjänst och de ska tala om vad som är rätt.


text:
Sedan ska du göra i enlighet med vad de meddelat dig på den plats HERREN väljer ut. Följ deras anvisningar noga.


text:
Gör i enlighet med den lag de lär dig och följ den dom de avkunnar. Vik inte åt något håll från vad de säger.


text:
Den som förmätet vägrar att lyssna till prästen som står där och tjänstgör inför HERREN, din Gud, eller till domaren, måste dö. Du ska utrota det onda ur Israel.


text:
<pb/>När du kommer in i det land som HERREN, din Gud, ska ge dig och du har intagit det och börjar tänka: ”Vi borde ha en kung som folken runt omkring oss,”


text:
då ska du se till att välja ut den kung som HERREN, din Gud, utser. Han måste vara en av dina landsmän, inte en utlänning som inte är din broder.


text:
Han får inte skaffa sig alltför många hästar eller skicka sina män till Egypten för att skaffa fler därifrån, för HERREN har sagt till er: ”Återvänd aldrig mer den vägen igen!”


text:
Han får inte heller ha flera hustrur, för de kan locka honom till avfall och han får inte samla på sig en förmögenhet av silver och guld.


text:
<pb/>När kungen har bestigit sin tron, ska han låta någon skriva en kopia av denna lag som finns i en tavla hos de levitiska prästerna.


text:
Han ska ha den hos sig och läsa i den varje dag av sitt liv, så att han lär sig frukta HERREN, sin Gud, och noga följa allt som står i denna lag, alla dessa stadgar.


text:
Detta ska hindra honom från att anse sig vara bättre än sina bröder och han ska alltid följa lagen utan att vika från den åt något håll. Hans och hans söner ska då regera länge i Israel.


text:
<pb/>De levitiska prästerna, hela Levis stam, ska inte tilldelas landområden som de andra israeliterna. De ska få sitt underhåll av HERRENS eldoffer och av hans arvedel.


text:
De ska inte ha någon egen mark bland sina bröder, för HERREN är deras egendom. Det är vad han har lovat dem.


text:
<pb/>Följande delar av alla nötkreatur och får som bärs fram som slaktoffer ska ges åt prästen: bogen, käkarna och magen.


text:
Dessutom ska han få det första av din säd, av ditt vin, av din olja och av den första ullen vid fårklippningen.


text:
HERREN, din Gud, har nämligen bland dina stammar utsett just honom till att alltid tjäna inför HERREN.


text:
<pb/>En levit som vill flytta från någon av dina städer i Israel för att komma till den plats som HERREN väljer ut, ska ha rätt att göra det


text:
och där göra tjänst i HERRENS, din Guds, namn, liksom alla hans bröder, leviterna som tjänar HERREN.


text:
Han ska få sin del som andra, även om han har egna medel efter försäljningen av familjearvet<f>[44]</f>.


text:
<pb/>När du kommer in i det land som HERREN, din Gud, vill ge dig, får du inte ta efter de avskyvärda seder som råder bland de folk som nu bor där.


text:
Ingen hos dig får bära fram sitt barn att brännas på bålet. Ingen får ägna sig åt spådom, teckentydning, svartkonst, häxeri


text:
HERREN avskyr alla som ägnar sig åt sådant och det är för dessa avskyvärdheters skull som HERREN, din Gud, fördriver de andra folken för dig.


text:
De folkslag som du ska förgöra lyssnar till teckentydare och spåmän, men HERREN, din Gud, har inte tillåtit dig att göra det.


text:
<pb/>HERREN, din Gud, ska låta uppstå åt dig en profet bland ditt folk, av dina bröder, en som är lik mig. Ni ska lyssna till honom.<f>[45]</f>


text:
Detta är vad du själv bad HERREN, din Gud, om när ni var församlade vid berget Horeb. Vid foten av berget du sa: ”Låt mig inte mer höra HERRENS, min Guds, röst och låt mig slippa att längre se denna stora eld, annars kommer jag att dö.”


text:
Jag ska låta en profet komma bland dem ur deras eget folk en sådan som du. Jag ska tala om för honom vad han ska säga och allt vad jag befaller honom ska han säga till folket.


text:
Men den profet som är så förmäten att han talar i mitt namn något som jag inte befallt honom att tala eller talar i andra gudars namn ska dö.”


text:
Om det som profeten sagt i HERRENS namn inte inträffar och går i uppfyllelse, då är inte budskapet från HERREN. Då är det profetens egna förmätna ord och du har inget att vara rädd för.


text:
<pb/>När HERREN, din Gud, har utrotat folken i det land han ska ge dig och när du har fördrivit dem och slagit dig ner i deras städer och hus,


text:
Bygg vägar dit. Dela upp landet som HERREN, din Gud, ger dig till egendom i tre områden, så att var och en som dräpt någon kan fly till en stad.


text:
<pb/>Detta gäller den som utan onda och hatfulla avsikter har dödat någon annan för att han ska kunna fly dit och rädda sitt liv.


text:
Det kan till exempel vara en man som går till skogen för att hugga ved tillsammans med sin granne och så råkar yxjärnet lossna från skaftet och döda grannen. Mannen kan då rädda sitt liv genom att fly till en av dessa städer.


text:
Annars kan blodshämnaren som i vredesmod förföljer dråparen hinna upp honom och döda honom om vägen är för lång, fastän han egentligen inte skulle ha dödats, eftersom han inte hatade den andre.


text:
<pb/>Om HERREN, din Gud, utvidgar dina gränser så som han med ed har lovat dina förfäder och ger dig hela det område han har lovat


text:
därför att du lyder hela den lag jag ger dig idag och älskar HERREN, din Gud, och vandrar på hans vägar, då ska du avskilja ytterligare tre fristäder.


text:
På så sätt behöver inte oskyldiga människor dödas i det land som HERREN, din Gud, ger dig och du behöver inte dra blodskuld över dig.


text:
<pb/>Men om någon hatar sin medmänniska och ligger i bakhåll och överfaller och dödar henne och därefter flyr in i någon av fristäderna,


text:
ska de äldste i hans hemstad hämta honom och föra honom hem igen. Där ska han överlämnas till blodshämnaren och dödas.


text:
Ha inget förbarmande med en sådan! Se till att all blodsskuld rensas ut ur Israel för att det ska gå dig väl.


text:
<pb/>I landet som HERREN, din Gud, ger dig ska du inte flytta din grannes gränsstenar som dina förfäder satt upp.


text:
<pb/>Döm aldrig någon för ett brott efter bara en persons vittnesmål. Det krävs två eller tre vittnen för att en sak ska avgöras.


text:
Där ska domarna undersöka saken noggrant och om det visar sig att vittnet ljuger och vittnar falskt mot sin broder,


text:
ska han själv få det straff som han menade att motparten borde få. Gör dig av med det onda bland folket!


text:
De övriga bland folket kommer att frukta när de hör om detta och i fortsättningen inte göra något så ont.


text:
Du ska inte visa någon barmhärtighet: liv för liv, öga för öga, tand för tand, hand för hand och fot för fot.


text:
<pb/>När du drar ut i krig<f>[46]</f> och ser fiendens hästar och vagnar framför dig, en armé som är större än din, ska du inte bli förskräckt. HERREN, din Gud, ska vara med dig, han som ledde dig ut ur Egypten.


text:
och säga: ”Hör, Israel! Var inte rädda och tappa inte modet när ni idag går ut för att kämpa mot era fiender! Fly inte och låt ingen panik drabba er!


text:
<pb/>Sedan ska folkets ledare<f>[47]</f> säga till soldaterna: ”Om någon av er alldeles nyligen byggt ett hus men inte hunnit flytta in i det, då ska han vända hem igen. Han kan ju stupa i striden och då blir det någon annan som får flytta in där.


text:
Om någon just har planterat en vingård men ännu inte hunnit äta av den första frukten från den, då ska han vända hem. Han kan ju dö i striden och någon annan får då äta frukten från hans vingård.


text:
Har någon nyligen förlovat sig men ännu inte gift sig, ska han återvända hem, för om han stupar i striden kommer någon annan att få hans fästmö.”


text:
Och till sist ska ledarna säga till hären: ”Om någon är rädd ska han vända hem, så att inte hans rädsla smittar av sig på andra.”


text:
<pb/>När ledarna har talat så till männen, ska de utse dem som ska vara befäl över hären och leda den.


text:
Går man då med på detta och öppnar stadsportarna för dig, ska du göra alla invånare till tvångsarbetare i din tjänst.


text:
men kvinnor, barn, boskap och allt övrigt byte får du behålla för egen del. Du får ta för dig det byte HERREN, din Gud, ger dig från dina fiender.


text:
<pb/>I de folks städer som finns inom det område som HERREN, din Gud, vill ge dig, ska du inte skona något levande.


text:
Du ska viga hettiterna, amoréerna, kanaanéerna, perisséerna, hivéerna och jevuséerna åt förintelse. Detta är den befallning som HERREN, din Gud, har gett dig


text:
för att dessa folk inte ska kunna locka er att utföra alla de avskyvärda handlingar som de gör till sina gudars ära och därmed synda mot HERREN, er Gud.


text:
<pb/>När du belägrar en stad under en lång tid för att anfalla och inta den, ska du inte fälla och förstöra dess fruktträd. Ät all den frukt du vill ha, men hugg inte ner träden. De är inte människor som du ska belägra.


text:
Men du kan hugga ner de träd som du vet inte bär någon ätlig frukt. Dem kan du använda som material vid belägringen av den stad du är i krig med ända tills den faller.


text:
<pb/>Om någon hittar en ihjälslagen man ute på marken i det land som HERREN, din Gud, vill ge dig och ingen vet vem mördaren är,


text:
Sedan ska de äldste i den närmast liggande staden ta en kviga som aldrig har använts till arbete och aldrig gått under ok


text:
och leda henne till en dal där det finns rinnande vatten och där man aldrig plöjt eller sått. Där ska de bryta nacken på kvigan.


text:
<pb/>Sedan ska prästerna, Levis söner, träda fram. Dem har HERREN, din Gud, utsett till att göra tjänst inför honom och till att uttala välsignelser i HERRENS namn och bestämma om olika tvister och brottmål.


text:
De äldste i den närmast liggande staden ska tvätta sina händer över kvigan som man bröt nacken av i dalen


text:
HERRE, ge försoning åt ditt folk Israel som du har befriat! Låt inte ditt folk Israel få skulden för denne oskyldige mans död.” På så sätt kommer blodskulden att bli sonad.


text:
och bland fångarna ser en vacker kvinna som du fattar tycke för, får du ta henne till hustru.<f>[48]</f>


text:
och ta av sig de kläder hon hade på sig när hon blev tillfångatagen och sedan vara kvar i ditt hem under en månads tid och sörja sina föräldrar. Efter detta kan du gifta dig med henne.


text:
Men om du upptäcker att du inte tycker om henne, måste du låta henne gå vart hon vill. Du får inte sälja henne eller behandla henne som en slavinna eftersom du har kränkt henne.


text:
<pb/>Om en man har två hustrur, men bara älskar en av dem och båda har fött barn åt honom och modern till hans förstfödde son är den kvinna han inte älskar,


text:
får han inte vid fördelningen av arvet ge den förstföddes rätt till sin yngre son som är född av den kvinna han älskar.


text:
Han måste erkänna honom som den förstfödde, trots att han inte älskar hans mor och ge honom en dubbel del av arvet. Sonen är beviset på hans förmåga att avla barn. Förstfödslorätten är hans.


text:
<pb/>Om en man har en envis och upprorisk son, som inte vill lyda sina föräldrar eller lyssna till deras tillrättavisning och fostran,


text:
Då ska männen i staden stena honom till döds. Gör dig av med det onda bland folket och alla i Israel ska höra talas om vad som hänt och bli avskräckta.


text:
måste den tas ner före natten. Du ska begrava honom samma dag, för den som är upphängd på trä är förbannad av Gud. Du ska inte orena det land som HERREN, din Gud, vill ge dig.


text:
<pb/>Om du ser att din broders oxe eller får gått vilse, måste du ta vara på djuret. Du ska leda det tillbaka till dess ägare.


text:
Om han inte bor i närheten eller du inte vet vem han är, ska du ta med djuret hem till din egen gård och låta det stanna där tills ägaren frågar efter det. Då ska du ge djuret till honom.


text:
Samma sak gäller om du skulle hitta en åsna, kläder eller något annat som någon förlorat. Du får inte låtsas som om du inte ser det.


text:
<pb/>Om du ser att en oxe eller åsna har fallit omkull, ska du inte titta åt ett annat håll utan gå dit och hjälpa till att få den på fötter.


text:
<pb/>En kvinna ska inte klä sig i en mans kläder och inte heller ska en man klä sig i kvinnokläder.<f>[49]</f> HERREN avskyr den som gör sådant.


text:
<pb/>Om du hittar ett fågelbo på marken eller i ett träd och det finns ungar där eller ägg som honan ruvar på, får du inte ta både fågeln och ungarna.


text:
<pb/>När du bygger ett hus ska du sätta upp ett skyddsräcke utmed takkanten<f>[50]</f>, så att du inte blir skyldig till att någon ramlar ner och dör.


text:
<pb/>Plantera inte två olika grödor i din vingård. Då blir både druvorna och det andra du planterat orent<f>[51]</f>.


text:
utan börjar anklaga henne och sprida illvilliga rykten genom att säga: ”Hon var inte oskuld när jag gifte mig med henne”,


text:
<pb/>Så här ska fadern säga till dem: ”Jag gav min dotter till hustru åt den här mannen. Nu stöter han bort henne


text:
och kommer med skamliga beskyllningar om att hon inte var oskuld när de gifte sig. Men här är beviset på hennes oskuld.” De ska sedan breda ut lakanet inför stadens äldste.


text:
Han ska böta 100 siklar silver<f>[52]</f> till flickans far för falska anklagelser mot en jungfru i Israel som därigenom fått dåligt rykte. Hon ska förbli hans hustru och han får aldrig skilja sig från henne.


text:
ska man leda flickan till hennes föräldrahem och där utanför dörren ska männen i staden stena henne till döds. Hon har gjort en skamlig gärning i Israel genom att ligga med någon medan hon fortfarande bodde hemma hos sina föräldrar. Gör dig av med det onda bland folket!


text:
<pb/>Om en man tas på bar gärning när han ligger med en annan mans hustru, ska både mannen och kvinnan dö. Du ska utrota det onda från Israel.


text:
Om en man innanför stadsmuren träffar på en orörd flicka som är trolovad till en annan man och ligger med henne,


text:
ska ni föra dem båda utanför stadens portar och stena till döds. Flickan ska stenas, därför att hon inte ropade på hjälp i staden och mannen därför att han kränkte en annan mans fästmö. Gör dig av med det onda bland folket!


text:
Men om det var ute på fälten mannen träffade flickan och tog henne med våld och låg med henne, ska bara mannen dö.


text:
Flickan ska du låta vara, för hon har inte gjort något som förtjänar döden. Hon kan jämföras med en mördares offer.


text:
Det var utanför staden han träffade den trolovade flickan och hon kan ju ha ropat på hjälp utan att någon kom och räddade henne.


text:
måste han betala 50 siklar silver<f>[53]</f> till flickans far och sedan gifta sig med henne eftersom han kränkte henne. Han kan sedan aldrig skilja sig från henne.


text:
<pb/>Om en mans könsorgan krossats eller skurits av,<f>[54]</f> får han inte komma in i HERRENS församling.


text:
Ingen som är född i ett förbjudet förhållande<f>[55]</f> får komma in i HERRENS församling<f>[56]</f> och inte heller hans ättlingar i tio generationer framåt.


text:
<pb/>Ingen ammonit eller moabit får någonsin bli en del av HERRENS församling, inte ens hans ättling i tionde generationen.


text:
De tog ju inte emot er och gav er mat och vatten när ni kom från Egypten. De försökte till och med få Bileam<f>[57]</f>, Beors son från Petor i Aram Naharajim, att förbanna dig.


text:
Men HERREN, din Gud, ville inte höra på Bileam. Istället vände han förbannelsen till välsignelse för dig därför att han älskar dig.


text:
<pb/>Du får inte se ner på edoméerna, för de är dina bröder och inte heller på egypterna, eftersom du bodde som främling i deras land.


text:
Du ska i din personliga utrustning ha en pinne att gräva med, så att du kan göra en grop och efteråt täcka över avföringen.


text:
HERREN, din Gud, vandrar omkring i lägret för att rädda dig och överlämna dina fiender åt dig. Därför ska ditt läger vara heligt. Han vill inte se något motbjudande, för då vänder han sig bort från dig.


text:
<pb/>Om en slav flyr från sin herre och söker skydd hos dig, ska du inte lämna honom tillbaka till sin herre.


text:
De pengar som förtjänas genom prostitution<f>[59]</f> får inte bäras fram till HERRENS, din Guds, hus för att infria ett löfte, för HERREN avskyr både manlig och kvinnlig prostitution.


text:
<pb/>Du ska inte ta ut ränta när du lånar ut något till din broder, vare sig det gäller pengar, mat eller något annat som man kan låna ut mot ränta.


text:
Du kan begära ränta av en främling men inte av en broder, för annars välsignar HERREN, din Gud, dig inte i allt vad du gör i det land du nu ska erövra.


text:
<pb/>När du ger ett löfte till HERREN, din Gud, ska du vara noga med att uppfylla det som du har lovat honom för HERREN, din Gud, kommer att kräva dig på det du har lovat och du får svara för en synd.


text:
men om du lovar något, måste du vara noga med att hålla vad du sagt. Det är du själv som har valt att ge löftet till HERREN, din Gud.


text:
<pb/>Om du passerar genom din grannes vingård får du äta dig mätt på druvor, men du får inte lägga något i din korg.


text:
Om du går över en annans åker får du plocka ax, men du får inte använda en skära för att ta något med dig av den växande grödan.


text:
<pb/>Det kan hända att en man, efter att han har gift sig, inte längre ser med välvilja på sin hustru, eftersom han finner något motbjudande hos henne. Han skriver ett skilsmässobrev, ger henne det och skickar iväg henne


text:
Om även denne man ogillar henne, skriver och överlämnar ett skilsmässobrev och så skickar iväg henne från sitt hus, eller om denne andre man dör,


text:
då kan inte den förste mannen, som skilde sig från henne, gifta om sig med henne efter att hon blivit orenad, ty sådant är avskyvärt för HERREN. Du ska inte dra synd över det land som HERREN, din Gud, har gett dig.


text:
<pb/>En nygift man behöver inte gå ut i krig eller utföra andra uppdrag. Under ett år ska han vara hemma och göra sin hustru lycklig.


text:
<pb/>Man får inte ta en handkvarn eller den övre kvarnstenen i pant, för det vore att ta livet i pant.


text:
<pb/>Den som kidnappar en av sina bröder i Israel och behandlar honom som en slav eller säljer honom, ska dödas. Gör dig av med det onda bland folket!


text:
<pb/>Var mycket noga med att följa de föreskrifter som de levitiska prästerna ger angående spetälska. Vad jag har befallt dem ska ni följa in i minsta detalj.


text:
<pb/>Om du lånar ut något till en annan, får du inte gå in i hans hus för att själv hämta pant från honom.


text:
Återlämna panten vid solnedgången, så att han kan sova under manteln på natten. Han kommer att välsigna dig och detta är en rättfärdig handling från dig inför HERREN, din Gud.


text:
<pb/>Gör aldrig orätt mot en fattig och nödlidande daglönare, vare sig det är en israelit eller en främling som bor i din stad och i ditt land.


text:
Betala honom hans lön varje dag före solnedgången, eftersom han är fattig och behöver den genast. Annars kanske han anklagar dig inför HERREN och då har du fått en synd att svara för.


text:
<pb/>Föräldrarna får inte dödas för sina barns synder och barn ska inte dödas för synder som deras föräldrar har begått. Var och en ska dö för sitt eget brott.


text:
<pb/>Du måste handla rättvist mot främlingar och faderlösa och du får inte ta en änkas kläder i pant.


text:
Kom ihåg att du själv var slav i Egypten och att HERREN, din Gud, räddade dig därifrån. Det är därför jag ger dig denna befallning.


text:
<pb/>Om du glömmer kvar en kärve på åkern när du bärgar din skörd, ska du inte gå tillbaka för att hämta den. Lämna den kvar åt främlingar, faderlösa och änkor. Då ska HERREN välsigna dig i allt du gör.


text:
När du slår ner oliver från träden, ska du inte söka igenom trädgrenarna en andra gång. Lämna kvar en del åt främlingar, faderlösa och änkor.


text:
När du plockar druvorna i din vingård, gör ingen efterskörd utan lämna den kvar till främlingar, faderlösa och änkor.


text:
<pb/>Om två män är oense och vänder sig till domstolen, ska de som dömer fria den oskyldige och döma den skyldige.


text:
Om den skyldige döms till spöstraff, ska domaren befalla honom att lägga sig ner och domaren ska själv övervaka att han får så många slag han förtjänar.


text:
Han kan få upp till fyrtio rapp. Men mer än fyrtio rapp får man inte ge. Straffet får inte bli så hårt att din bror förnedras.


text:
<pb/>Om två bröder bor tillsammans och en av dem dör utan att ha fått en son, får hans änka inte gifta sig utanför släkten. Hennes mans bror ska ta henne till hustru och göra sin svågerplikt mot henne


text:
och den förste son de får tillsammans ska räknas som den dödes son, så att hans namn lever kvar i Israel.


text:
Om den dödes bror vägrar att fullgöra sin plikt och gifta sig med sin svägerska, ska hon gå till de äldste i stadsporten och säga: ”Min mans bror vägrar att låta sin brors släkt föras vidare och att fullgöra sina skyldigheter som svåger mot mig.”


text:
De äldste i staden ska då kalla honom till sig och tala igenom saken med honom. Om han fortfarande vägrar att gifta sig med henne,


text:
ska svägerskan gå fram till honom i de äldstes närvaro, dra av honom en sandal och spotta honom i ansiktet. Sedan ska hon säga: ”Så går det för den man som vägrar att låta sin brors släkt leva vidare.”


text:
<pb/>Om två män slåss och den enes hustru griper in för att hjälpa sin man genom att ta tag om den andre mannens könsorgan,


text:
Du ska ha rätta och riktiga vikter och mått. Då får du leva länge i det land HERREN, din Gud, ger dig.


text:
De mötte dig på din väg och stred mot dig när du var trött och utmattad. Utan att frukta Gud anföll de dem som var svaga och hade kommit efter de andra.


text:
När du nu med HERRENS, din Guds, hjälp äntligen får leva i ro för alla dina fiender, ska du därför utrota amalekiterna från jorden så att ingen längre minns att de existerat. Glöm aldrig detta!


text:
<pb/>När du har kommit in i det land som HERREN, din Gud, vill ge dig och du har intagit det och bosatt dig där,


text:
ska du ta en del av den första skörden du bärgat i landet som HERREN, din Gud, ger dig. Lägg det i en korg och bär det till den plats som HERREN, din Gud, väljer ut åt sig, den plats där han ska låta sitt namn bo.


text:
Gå till den tjänstgörande prästen och säg till honom: ”Idag bekräftar jag att HERREN, din Gud, har fört mig till det land han med ed lovade våra förfäder att ge oss.”


text:
Sedan ska du säga inför HERREN, din Gud: ”Min förfader var en kringvandrande aramé som flyttade ner till Egypten med en liten grupp människor. Där bodde de och växte till ett stort, mäktigt och talrikt folk.


text:
Då ropade vi till HERREN, våra fäders Gud. Han hörde oss och såg vårt lidande, vårt elände och vårt betryck


text:
Nu, HERRE, bär jag fram det första från min skörd på den mark som du har gett mig.” Ställ sedan korgen framför HERREN, din Gud, och tillbe honom.


text:
Därefter ska du glädja dig över allt det goda som HERREN, din Gud, har gett dig tillsammans med din familj och med de leviter och främlingar som bor hos dig.


text:
<pb/>När du vart tredje år,<f>[60]</f> året för tiondegivandet, har samlat in allt ditt tionde av det du skördat och gett det till leviter, främlingar, faderlösa och änkor så att de kan få äta sig mätta i dina städer,


text:
ska du säga inför HERREN, din Gud: ”Jag har tagit det heliga i mitt hus och gett till leviterna, främlingarna, de faderlösa och änkorna, precis som du har befallt. Jag har inte överträtt eller glömt ett enda av dina bud.


text:
Jag har inte ätit av tiondet när jag haft sorg, rört något av det när jag varit oren eller gett något av det till de döda. Jag har varit lydig mot HERREN, min Gud, och gjort allt som du har befallt mig.


text:
Se nu ner från din heliga boning i himlen och välsigna ditt folk Israel och det land du har gett oss, ett land som flyter av mjölk och honung, så som du med ed lovade våra förfäder!”


text:
<pb/>HERREN, din Gud, befaller dig idag att lyda alla dessa lagar och föreskrifter. Du ska troget följa dem av hela ditt hjärta och av hela din själ.


text:
Du har idag förklarat att HERREN är din Gud och du har lovat att följa och hålla hans lagar, bud och föreskrifter och lyda honom.


text:
HERREN har idag förklarat att du är hans eget folk, hans egendom, så som han har lovat dig. Om du lyder alla hans bud,


text:
kommer han att upphöja dig över alla andra folk han har skapat och ge dig heder, ära och berömmelse. Du ska vara ett heligt folk avskilt för HERREN, din Gud, så som han har lovat.


text:
<pb/>Mose och de äldste i Israel gav folket ytterligare befallningar: ”Lyd hela den lag jag ger er idag!


text:
När ni går över Jordan och kommer in i det land HERREN, din Gud, ger dig, ska du resa upp stora stenar. Stryk kalk på stenarna


text:
och när du gått över dit, skriv på dem varje ord i denna lag. Då ska du få komma in i det land som HERREN, din Gud, vill ge dig och som flyter av mjölk och honung, så som HERREN, din Gud, har lovat dig.


text:
När ni kommit över Jordan, res stenarna på berget Eval på andra sidan floden som jag idag befaller dig och kalka dem vita.


text:
Av ohuggna stenar från marken ska du bygga HERRENS, din Guds, altare och offra brännoffer till HERREN, din Gud.


text:
<pb/>Sedan sa Mose och de levitiska prästerna till hela Israel: ”Var stilla och lyssna, Israel! Idag har du blivit HERRENS, din Guds, folk.


text:
<pb/>När ni har gått över Jordan, ska Simons, Levis, Judas, Isaskars, Josefs och Benjamins stammar stå på berget Gerissim för att välsigna folket


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som tillverkar och i hemlighet sätter upp en avgud vare sig det är en gud utskuren i trä eller en gjord av metall, för HERREN avskyr dessa avgudar.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”<f>[61]</f>


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som föraktar sin far eller mor.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som flyttar gränsstenarna mellan sitt eget och grannens markområde.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som leder en blind vilse.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som förvägrar främlingar, faderlösa och änkor deras rätt.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som ligger med sin fars hustru, för han vanärar sin fars bädd.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som har sexuellt umgänge med ett djur.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som ligger med sin syster eller halvsyster.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som ligger med sin svärmor.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som i hemlighet mördar någon.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som mot betalning dödar en oskyldig.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>”Förbannelse över var och en som inte håller sig till buden i denna lag och gör dem.” <pb/>Och allt folket ska svara: ”Amen!”


text:
<pb/>Om du i allt lyder HERREN, din Gud, och följer alla de befallningar som jag idag ger för dig, ska HERREN, din Gud, upphöja dig över alla andra folk på jorden


text:
<pb/>HERREN ska slå ner dina fiender åt dig när de anfaller dig. De ska dra ut i strid mot dig från ett håll men fly bort från dig åt sju olika håll.


text:
HERREN ska välsigna dina lador och allt du företar dig. Han ska välsigna dig i det land som HERREN, din Gud, vill ge dig.


text:
<pb/>Han kommer att göra dig till sitt heliga folk så som han har med ed lovat dig, om du lyder honom och vandrar på hans vägar.


text:
<pb/>HERREN kommer att ge dig ett överflöd av allt som är gott så som han med ed lovade dina förfäder, många barn, rikligt med boskap och stora skördar.


text:
HERREN ska öppna sina förrådshus i himlen så att du får rikligt med regn i rätt tid. Han ska välsigna allt du gör och du ska kunna ge lån till andra folk men aldrig själv behöva låna.


text:
HERREN kommer att göra dig till huvud och inte till svans och du ska komma till överläge, inte underläge, om du lyder de HERRENS, din Guds, befallningar som jag idag ger dig och följer dem noga.


text:
Vik inte av åt något håll från något av de bud jag ger dig och börja inte följa och tjäna andra gudar.


text:
<pb/>Om du inte lyssnar till HERREN, din Gud, och inte lyder de lagar som jag ger dig idag, då ska alla dessa förbannelser drabba dig:


text:
<pb/>Förbannelse ska komma över de barn du får och skörden du skördar och förbannelse över din boskaps kalvar och över dina lamm.


text:
<pb/>HERREN ska sända förbannelse, förvirring och fruktan över dig i allt du gör tills du slutligen går under, eftersom du har gjort det onda och övergett mig.


text:
HERREN kommer att sända sjukdomar tills han har utrotat dig ur det land som du nu ska gå och ta i besittning.


text:
HERREN ska slå dig med kroppslig svaghet, feber och inflammationer, förödande hetta och torka, och med mjöldagg och mögel som härjar din säd. Detta ska förfölja dig tills du förgås.


text:
<pb/>HERREN ska låta dina fiender besegra dig. Om du drar ut i strid mot dem från ett håll, ska du få fly för dem åt sju olika håll. Du kommer att bli ett avskräckande exempel för alla riken på jorden.


text:
Dina döda ska bli mat åt himlens fåglar och åt vilddjuren och ingen ska finnas som kan jaga bort dem.


text:
HERREN ska låta Egyptens bölder, svulster, skabb och klåda komma över dig och det ska inte finnas någon bot för dig.


text:
Du ska famla omkring mitt på ljusa dagen som en blind i sitt mörker. Du ska inte lyckas i något du gör utan ständigt vara förtryckt och utsugen. Ingen ska kunna rädda dig.


text:
<pb/>Någon annan ska ta din fästmö och våldta henne. Du ska inte få bo i det hus du har byggt. Du ska inte få skörda frukten från vingården du har planterat.


text:
Din oxe ska slaktas framför ögonen på dig, men du ska inte själv få äta av köttet. Din åsna ska tas ifrån dig med våld för att aldrig återlämnas. Dina får ska överlämnas till dina fiender och ingen ska kunna rädda dig.


text:
Dina söner och döttrar ska inför dina ögon ges åt ett främmande folk. Du kommer att gråta dig trött av längtan efter dem, men du ska inte kunna göra något för att hjälpa dem.


text:
Ett främmande folk som du inte känner ska äta upp den skörd som du har arbetat så hårt för. Du ska ständigt vara förtryckt och utsatt för våld.


text:
<pb/>HERREN ska låta smärtsamma och obotliga bölder slå upp på dina knän och ben, ja, bölderna ska täcka dig från fötterna ända upp till huvudet.


text:
<pb/>HERREN kommer att driva bort både dig och den kung du valt till din härskare till ett folk som varken du eller dina förfäder kände till. Där kommer du att tillbe gudar av trä och sten.


text:
Du ska bli ett avskräckande exempel, ett ordspråk och en nidvisa bland alla de folk dit HERREN kommer att fördriva dig.


text:
Du ska plantera vingårdar och vårda dem väl, men du kommer inte att få äta deras druvor eller dricka deras vin, för maskar kommer att fördärva plantorna.


text:
Olivträd ska växa överallt, men du får aldrig någon olja att använda, för träden ska tappa sin frukt.


text:
Han ska låna ut pengar till dig, men du kommer inte att ha något att låna ut till honom. Han ska bli huvud och du ska bli svans.


text:
<pb/>Alla dessa förbannelser ska drabba dig, förfölja dig och komma över dig tills du är krossad, därför att du inte lyssnade till HERREN, din Gud, och inte följde de bud och befallningar som han gav dig.


text:
Dessa förbannelser ska bli till tecken och varning mitt ibland dig och dina efterkommande för alltid.


text:
Eftersom du inte tjänade HERREN, din Gud, med glatt och villigt hjärta medan du hade överflöd på allt,


text:
ska du istället tvingas gå hungrig, törstig, naken och fattig och bli slav under de fiender HERREN sänder mot dig. Ett ok av järn ska placeras runt din hals tills du har utplånats.


text:
<pb/>HERREN ska sända ett avlägset folk från jordens ände mot dig och det ska slå ner på dig som en örn. Det är ett folk vars språk du inte förstår,


text:
De ska äta upp all din boskap och all din skörd tills det är slut med dig. De ska inte lämna kvar något av din säd, ditt vin, din olja, dina kalvar och dina lamm utan de ska ruinera dig.


text:
De ska belägra dina städer tills alla de höga och befästa murar som du såg som ett så säkert skydd faller. De ska belägra dig överallt i alla dina städer i det land HERREN, din Gud, har gett dig.


text:
<pb/>I den nöd som fienden vållar under belägringen ska du drivas till att äta dina egna söners och döttrars kött, dina barns, som HERREN, din Gud, har gett dig.


text:
En vek och bortskämd man bland er ska bli fullkomligt hänsynslös mot sin egen bror, mot sin älskade hustru och mot de barn som ännu lever.


text:
Han ska vägra dem att smaka av det kött han själv äter  —  köttet av hans egna barn, det enda han har kvar att äta i den nöd som uppstår då fienden belägrar dina städer.


text:
En vek och bortskämd kvinna som knappt behövt nudda marken med sin fot, kommer inte att vilja dela med sig åt sin älskade make, sin son eller dotter,


text:
utan både moderkakan och det barn hon föder ska hon gömma för att ha till mat åt sig själv. Så fruktansvärd kommer nöden att vara under den belägring som dina fiender ska utsätta dina städer för.


text:
<pb/>Om du inte noga följer allt som står i denna lag som finns nedskriven i denna bok och inte fruktar detta stora och fruktansvärda namn HERREN<f>[63]</f>, din Gud,


text:
ska HERREN sända obotliga plågor och sjukdomar över dig och dina efterkommande, svåra sjukdomar som inte går över.


text:
Men inte nog med det, HERREN ska låta dig drabbas av andra sjukdomar och plågor som inte ens finns omnämnda i denna lagbok tills du blir utplånad.


text:
Det ska inte finnas många kvar av er, fastän ni tidigare var talrika som stjärnorna på himlen, därför att du inte lyssnat till HERREN, din Gud.


text:
Precis som HERREN gladde sig åt att ge er framgång och föröka er, ska han då glädjas över att få förgöra er. Ni kommer att försvinna ur det land som du nu ska lägga under dig.


text:
<pb/>HERREN ska sprida ut dig bland alla folk från jordens ena ända till den andra. Där ska du tillbe andra gudar som varken du eller dina förfäder tidigare kände till gudar av trä och sten.


text:
Du ska inte finna någon ro bland dessa folk och ingen vila för din fot. HERREN ska låta dig leva i ängslan med sorgsen blick och missmod.


text:
Ditt liv ska vara i ständig fara. Natt och dag ska du leva i rädsla och inte veta om du kommer att överleva.


text:
På morgonen ska du säga: ”Om det ändå vore kväll!” Och på kvällen ska du säga: ”Om det ändå vore morgon!” Skräcken ska fylla dig inifrån och när du öppnar ögonen, ska du se den mitt framför dig.


text:
HERREN ska sända dig tillbaka till Egypten med skepp, en resa jag lovade att du aldrig skulle behöva göra. Där kommer ni att erbjuda er själva som slavar till era fiender, men ingen ska finnas som vill köpa er.


text:
<pb/>Detta är villkoren i det förbund som HERREN befallde Mose att ingå med israeliterna i Moab, utöver det förbund han ingick med dem vid Horeb<f>[64]</f>.


text:
Mose sammankallade hela Israel och sa till dem: <pb/>Ni har med era egna ögon sett vad HERREN gjorde med farao, alla hans tjänare och hela hans folk i Egypten.


text:
Ni åt inget bröd och drack inget vin eller andra jästa drycker, detta för att ni skulle förstå att jag är HERREN, er Gud.”


text:
<pb/>När ni kom hit, drog kung Sichon från Heshbon och kung Og från Bashan ut för att strida mot oss, men vi besegrade dem.


text:
<pb/>Ni står allesammans idag inför HERREN, er Gud, ledare, äldste, förmän och alla andra israelitiska män


text:
tillsammans med barn och hustrur och de främlingar som bor hos dig, de som hugger din ved och bär ditt vatten.


text:
Du ska nu ingå ett förbund med HERREN, din Gud, ett förbund som han med ed upprättar med dig här idag.


text:
Han vill idag bekräfta att du är hans folk och att han är din Gud, alldeles så som han sagt dig och med ed lovat dina förfäder Abraham, Isak och Jakob.


text:
Jag ingår detta förbund både med er som står här inför HERREN, vår Gud, idag och med dem som ännu inte finns här.


text:
Se till att inte någon enda av er, man eller kvinna, familj eller stam, vänder sig bort från HERREN, vår Gud, och tillber dessa folks gudar. Låt ingen rot finnas bland er som ger giftig frukt och malört.


text:
En sådan person välsignar sig i sitt hårda hjärta efter att ha hört förbannelseorden och tänker: ”Jag ska nog lyckas bra, även om jag går min egen väg.” Då ska både hela landet, både vått och torrt, förgås.<f>[66]</f>


text:
HERREN vägrar att förlåta honom. Hans svartsjuka vrede mot den mannen kommer att brinna. All den förbannelse som finns nedskriven i denna bok kommer att vila tungt på honom och HERREN ska utplåna hans namn från jorden.


text:
HERREN ska avskilja honom från alla stammar i Israel och låta honom drabbas av förbundets alla förbannelser som finns nedskrivna i denna lagbok.


text:
<pb/>Kommande generationer, era efterkommande och även främlingar som färdas hit från ett fjärran land, ska se detta lands förödelse och de plågor HERREN har sänt över det,


text:
svavel och salt, ett förbränt ödeland där ingen kan odla något, ett land som inte bär några skördar och som saknar växtlighet, precis som Sodom och Gomorra, Adma och Sevojim, som HERREN förgjorde i sin vrede och sitt raseri.


text:
<pb/>Alla folk ska då fråga: ”Varför har HERREN gjort så med detta land? Varför visade han denna glödande vrede?”


text:
Och de ska få till svar: ”Därför att de bröt det förbund som HERREN deras förfäders Gud ingick med dem när han ledde dem ut ur Egypten.


text:
Det är därför som HERREN upptänts av en sådan vrede mot detta land och låtit all den förbannelse som finns nedskriven i denna bok drabba det.


text:
I stor vrede och våldsamt raseri ryckte han upp dem ur deras eget land och förde dem till ett annat land där de bor än idag.”


text:
<pb/>Det fördolda tillhör HERREN, vår Gud, men det som han har uppenbarat tillhör oss och våra barn för all framtid och vi ska lyda allt som står i denna lag.


text:
<pb/>När både välsignelse och förbannelse har kommit dig till del där du bor bland dessa folk dit HERREN, din Gud, har fördrivit dig och du kommer till besinning


text:
och vill vända tillbaka till HERREN, din Gud, och du och dina barn börjar lyssna till honom av hela ditt hjärta och med hela din själ så som jag idag befaller dig,


text:
då ska HERREN, din Gud, rädda dig ur fångenskapen. Han ska visa barmhärtighet mot dig och samla ihop dig från alla de folk dit han har spritt dig.


text:
Han ska föra dig till dina förfäders land. Du ska ta landet i besittning och han ska låta det gå dig väl. Du ska bli fler till antalet än dina förfäder.


text:
<pb/>HERREN, din Gud, ska omskära ditt och dina efterkommandes hjärtan, så att du älskar honom av hela ditt hjärta och av hela din själ. Så ska du få leva.


text:
<pb/>HERREN, din Gud, ska låta alla dessa förbannelser drabba dina fiender, dem som hatar och förföljer dig.


text:
HERREN, din Gud, ska ge dig framgång i allt du gör och ge dig många barn, mycket boskap och rikliga skördar. HERREN ska på nytt glädja sig över dig och ge dig framgång, så som han gladde sig över dina förfäder,


text:
om du bara lyssnar till HERREN, din Gud, och följer alla de bud och föreskrifter som är skrivna i denna lagbok och vänder om till HERREN, din Gud, av hela ditt hjärta och hela din själ.


text:
De finns inte uppe i himlen, så att du måste fråga: ”Vem ska fara upp till himlen och hämta dem åt oss så att vi kan höra buden och följa dem?”


text:
De finns inte heller på andra sidan havet, så att du måste fråga: ”Vem kan fara över havet och hämta dem åt oss så att vi kan höra buden och följa dem?”


text:
Nej, ordet är mycket nära dig. Det finns i ditt hjärta och på dina läppar, och därför kan du lyda det.


text:
Jag har idag befallt dig att älska HERREN, din Gud, att följa hans vägar och hålla hans bud, stadgar och föreskrifter, så att du kan få leva och bli ett stort folk och så att HERREN, din Gud, kan välsigna dig och det land du ska ta i besittning.


text:
Men om du stänger ditt hjärta och inte vill lyssna och istället låter dig lockas att tillbe andra gudar och tjäna dem,


text:
då förklarar jag för er idag att ni kommer att utplånas. Ni kommer inte att få leva länge i det land som du nu ska erövra på andra sidan Jordan.


text:
<pb/>Jag tar himmel och jord till vittnen på att jag idag har låtit dig välja mellan liv och död, välsignelse och förbannelse. Välj livet, så att du och dina efterkommande får leva!


text:
Älska HERREN, din Gud, lyd honom och håll dig till honom, så ska han ge dig liv och låta dig få bo länge i det land som HERREN med ed lovade ge till dina förfäder Abraham, Isak och Jakob.


text:
sa han till dem: ”Jag är nu hundratjugo år gammal. Jag kan inte leda er längre och HERREN har talat om för mig att jag inte ska få gå över floden Jordan.


text:
Men HERREN, din Gud, kommer att gå framför dig och förgöra de folk som bor där och du ska besegra dem. Josua ska bli din nye ledare, som HERREN har sagt.


text:
HERREN ska göra med dem precis som han gjorde med de amoreiska kungarna Sichon och Og, som han krossade, och som han gjorde med deras land.


text:
Var starka och modiga! Var inte rädda för dem! HERREN, din Gud, ska vara med dig. Han ska aldrig svika dig eller överge dig.”


text:
<pb/>Sedan kallade Mose till sig Josua och sa till honom inför hela Israel: ”Var stark och modig! Det är du som ska leda detta folk in i det land som HERREN med ed lovade deras förfäder att ge till dem. Du ska dela ut det åt dem som arv.


text:
HERREN kommer att gå före dig och vara med dig. Han ska inte svika dig eller överge dig. Var inte rädd och tappa inte modet!”


text:
<pb/>Sedan skrev Mose ner denna lag och gav den till prästerna, Levis söner, som bar förbundsarken<f>[68]</f> och till alla de äldste i Israel.


text:
ska du läsa upp denna lag, så att allt folket hör den när hela Israel träder fram inför HERREN, din Gud, på den plats som han väljer ut.


text:
Sammankalla hela folket, män, kvinnor, barn och de främlingar som bor i dina städer, så att alla får lyssna och lära att frukta HERREN, er Gud, och lyda allt som står i denna lag.


text:
Även barnen som inte känner till dessa lagar ska lyssna och lära sig frukta HERREN, er Gud, så länge ni bor i det land ni nu ska erövra på andra sidan Jordan.”


text:
<pb/>Sedan sa HERREN till Mose: ”Tiden är inne för dig att dö. Ta med dig Josua och kom in i uppenbarelsetältet, så ska jag ge honom hans uppdrag!” Då gick Mose och Josua och ställde sig i uppenbarelsetältet.


text:
och han sa till Mose: ”När du har dött och förenats med dina förfäder, kommer detta folk att i otrohet börja tillbe främmande gudar i det land de nu kommer till. De kommer att överge mig och bryta det förbund som jag har slutit med dem.


text:
Då kommer min vrede att upptändas mot dem och jag ska överge dem och dölja mitt ansikte för dem och de kommer att förgås. Fruktansvärda olyckor och svårigheter ska drabba dem och de kommer att säga: ’Vår Gud finns inte längre ibland oss, det är därför vi drabbas av dessa olyckor!’


text:
Jag kommer att vända mig bort ifrån dem på grund av deras stora ondska och därför att de tillber andra gudar.


text:
<pb/>Skriv nu ner orden till följande sång och lär hela Israels folk den och låt dem sjunga den. Den ska vittna för mig mot dem.


text:
När jag har fört dem in i det land jag med ed lovade deras förfäder, ett land som flyter av mjölk och honung, och de äter och mår bra, kommer de att börja tillbe och tjäna andra gudar. De kommer att förakta mig och bryta förbundet med mig.


text:
Men då, när stora olyckor och mycket elände drabbar dem, ska den här sången vittna mot dem. Sången ska inte glömmas utan leva vidare från generation till generation. Jag vet redan nu innan de ens har kommit in i landet hurdana de är.”


text:
<pb/>HERREN gav också Josua, Nuns son, hans uppdrag och sa: ”Var stark och modig! Du ska föra Israels folk in i det land som jag med ed har lovat dem. Jag ska vara med dig.”


text:
Jag vet hur envis och motspänstig du är. Om ni redan nu, medan jag fortfarande är hos er, är så upproriska mot HERREN, hur mycket värre kommer det då inte att bli efter min död!


text:
Sammankalla nu alla de äldste och alla ledarna för de olika stammarna, så att jag kan få tala till dem och ta himmel och jord till vittnen mot dem.


text:
Jag vet att ni efter min död kommer att göra mycket ont och vända er bort från den väg jag befallt er att gå. Olycka ska drabba er under kommande dagar, då ni gör sådant som är ont i HERRENS ögon och uppväcker hans vrede genom det ni tillverkar med era händer<f>[69]</f>.”


text:
<t>Min undervisning ska vara som stilla regn,</t> <t>den ska falla som dagg,</t> <t>som fint regn över det spirande gräset,</t> <t>ja, som rikligt regn över späd grönska. <pb/></t>


text:
<t>Han är klippan<f>[70]</f>. Hans verk är fullkomliga.</t> <t>Allt vad han gör är rätt.</t> <t>Han är en trofast Gud som aldrig gör något ont,</t> <t>Han är rättfärdig och rättvis. <pb/></t>


text:
<t>Men hans barn har handlat svekfullt mot honom.</t> <t>De är en skam och är inte längre hans barn.</t> <t>De har blivit ett hårdhjärtat och motsträvigt släkte.<f>[71]</f></t>


text:
<t>Är det så ni behandlar HERREN?</t> <t>Du dåraktiga, vettlösa folk!</t> <t>Är han inte din far som skapade dig?</t> <t>Är det inte han som har gjort dig och format dig? <pb/></t>


text:
<t>Kom ihåg hur det var förr!</t> <t>Tänk på tidigare generationer!</t> <t>Fråga din far,</t> <t>han ska berätta,</t> <t>och de gamla,</t> <t>de ska förklara för dig.</t>


text:
<t>När den Högste tilldelade folken deras områden</t> <t>och bestämde gränserna för var de skulle bosätta sig</t> <t>i enlighet med Israels söners antal<f>[72]</f>,</t>


text:
<t>Han fann honom i öknen,</t> <t>i ödslig, ylande ödemark,</t> <t>han bevarade honom, tog hand om honom</t> <t>och skyddade honom som sin ögonsten.</t>


text:
<t>Som när en örn lockar sina ungar ur boet</t> <t>och svävar över dem,</t> <t>så bredde han ut sina vingar</t> <t>och bar honom på sina vingfjädrar.</t>


text:
<t>Han lät honom rida över landets höjder,</t> <t>äta av markens frukt.</t> <t>Han gav honom honung ur berget<f>[74]</f></t> <t>och olja från flinthårda klippan,</t>


text:
<t>gräddmjölk från kor,</t> <t>fårmjölk och fett från lammen,</t> <t>baggar och getter från Bashan</t> <t>och det allra finaste vete.</t> <t>Druvors blod drack du,</t> <t>vin av utsökta druvor. <pb/></t>


text:
<t>Men Jeshurun<f>[75]</f> fick för mycket av det goda och slog bakut.</t> <t>Du blev övergödd, tjock och trög.</t> <t>Han övergav sin Gud, sin skapare,</t> <t>den klippa som räddat honom.</t>


text:
<t>Folket väckte så hans svartsjuka</t> <t>med främmande gudar.</t> <t>De gjorde avskyvärda saker</t> <t>och han blev vred.</t>


text:
<t>De offrade till demoner som inte är gudar,</t> <t>till nya gudar som de inte kände,</t> <t>gudar som nyss kommit till</t> <t>som era fäder inte fruktade.</t>


text:
<t>HERREN såg vad de gjorde och stötte bort dem.</t> <t>Hans söner och döttrar hade gjort honom vred.</t>


text:
<t>Han sa: ”Jag ska dölja mitt ansikte för dem.</t> <t>Sedan får vi se vad som kommer att hända med dem.</t> <t>De är ett hårdhjärtat släkte,</t> <t>barn som ingen kan lita på.</t>


text:
<t>De har gjort mig svartsjuk</t> <t>genom gudar som inte finns,</t> <t>de väckte min vrede med värdelösa avgudar.</t> <t>Nu ska jag göra dem svartsjuka</t> <t>genom sådana som inte är ett folk.</t> <t>Jag ska göra dem arga på ett folk som saknar förstånd.</t>


text:
<t>Min vrede har tänt en eld.</t> <t>Den brinner ända nere i dödsrikets djup,</t> <t>den förtär jorden och dess skördar</t> <t>och den sätter bergens grunder i lågor. <pb/></t>


text:
<t>Jag ska fördärva dem genom hunger,</t> <t>brännande feber och dödande pest.</t> <t>Jag ska skicka vilda djur som sliter dem i stycken</t> <t>och giftiga ormar ska kräla på marken.</t>


text:
<t>På gatorna ska deras barn dödas av svärd</t> <t>och i husen ska man sätta skräck i dem,</t> <t>i unga män och kvinnor,</t> <t>spädbarn och åldringar.</t>


text:
<t>Men jag fruktade fiendens hån,</t> <t>att motståndarna skulle ta miste och säga:</t> <t>’Det var vi och vår styrka, inte HERREN som gjorde det!’ ” <pb/></t>


text:
<t>Om de ändå vore visa!</t> <t>Då skulle de förstå detta</t> <t>och hur det kommer att sluta för dem.</t>


text:
<t>Hur kunde en enda man jaga bort dem i tusental</t> <t>och två män få tiotusen på flykt,</t> <t>om inte deras klippa hade övergett dem,</t> <t>om inte HERREN hade utlämnat dem?</t>


text:
<t>Deras vin kommer från Sodom och från Gomorras fält.</t> <t>Deras druvor är förgiftade druvor, klasar av bitterhet,</t>


text:
<t>Hämnden är min</t> <t>och jag ska straffa dem</t> <t>när tiden är inne,</t> <t>när de vacklar.</t> <t>Olycka väntar dem</t> <t>och deras dom ska snart komma över dem.” <pb/></t>


text:
<t>HERREN ska skaffa rätt åt sitt folk<f>[76]</f></t> <t>och ha medlidande med sina tjänare,</t> <t>när han ser att deras kraft är uttömd och ingen återstår,</t> <t>varken slav eller fri.</t>


text:
<t>Var är de gudar</t> <t>som åt fettet av deras offer</t> <t>och drack vinet av deras dryckesoffer?</t> <t>Låt dem hjälpa er,</t> <t>låt dem erbjuda er skydd! <pb/></t>


text:
<t>Ser ni inte nu att jag ensam är Gud?</t> <t>Jag dödar och jag ger liv.</t> <t>Jag sårar och jag helar.</t> <t>Ingen kommer undan min hand.</t>


text:
<t>ska jag vässa mitt blixtrande svärd och hålla dom.</t> <t>Jag ska hämnas på mina ovänner</t> <t>och straffa dem som hatar mig.</t>


text:
<t>Mina pilar ska bli berusade av blod,</t> <t>av blod från de slagna och de fångna.</t> <t>Mitt svärd ska äta sig mätt på kött,</t> <t>på fiendens stolta ledare.” <pb/></t>


text:
<t>Gläd er, ni folk, tillsammans med hans folk,<f>[77]</f></t> <t>för han hämnas sina tjänares blod,</t> <t>han tar hämnd på sina fiender,</t> <t>han försonar sitt land och sitt folk.</t>


text:
sa han till dem: ”Tänk nu på alla de ord jag har talat till er idag, lägg dem på hjärtat, och lär era barn att troget lyda allt som står i denna lag!


text:
Det är inga tomma ord, det betyder livet för er. Genom att lyda dem kommer ni att få ett långt liv i det land som ni nu ska ta i besittning på andra sidan floden Jordan.”


text:
”Gå upp i Avarimbergen på berget Nebo som ligger i Moabs land mitt emot Jeriko och se ut över Kanaans land därifrån, det land som jag ska ge Israels folk.


text:
Där uppe på berget måste du dö och förenas med dina fäder på samma sätt som din bror Aron dog på berget Hor och förenades med dem.


text:
Detta ska ske därför att ni var trolösa mot mig inför Israels folk vid Merivas källor i Kadesh i öknen Sin<f>[79]</f> och inte höll mig helig bland israeliterna.


text:
Framför dig ska du på avstånd se det land som jag ska ge Israels folk, men själv ska du inte få gå in i det.”


text:
<pb/><t>”HERREN kom från Sinai,</t> <t>hans sken gick upp från Seir.</t> <t>Han strålade från Parans berg,</t> <t>från söder kom han omgiven av mångtusen heliga,</t> <t>från bergssluttningar kom han i en eld.<f>[80]</f></t>


text:
<t>Du älskar ditt folk.</t> <t>De heliga är i dina händer.</t> <t>De böjer sig ned vid dina fötter.</t> <t>De tar råd av dig och följer din undervisning<f>[81]</f>,</t>


text:
<t>Han blev kung över Jeshurun<f>[82]</f>,</t> <t>när ledarna för folket samlades,<f>[83]</f></t> <t>alla Israels stammar. <pb/></t>


text:
<pb/>Om Juda sa han: <pb/><t>”HERRE, hör Judas rop</t> <t>och förena honom med hans folk!</t> <t>Med egna händer kämpar han för sin sak.</t> <t>Hjälp honom mot hans fiender!”</t>


text:
<pb/>Om Levi sa han: <pb/><t>”Dina tummim och urim<f>[84]</f> tillhör din fromme<f>[85]</f> Levi.</t> <t>Du prövade honom i Massa</t> <t>och utmanade vid Merivas källor.<f>[86]</f></t>


text:
<t>Han sa om sin far och mor:</t> <t>’Jag ser dem inte’,</t> <t>och ville inte kännas vid sina bröder,</t> <t>ej heller sina barn.</t> <t>Men de tog vara på ditt ord</t> <t>och höll fast vid ditt förbund.<f>[87]</f></t>


text:
<t>De lär Jakob dina föreskrifter</t> <t>och undervisar Israel i din lag,</t> <t>offrar rökelse inför dig</t> <t>och brännofferdjur på ditt altare.</t>


text:
<t>HERRE, välsigna hans kraft</t> <t>och låt hans tjänst behaga dig!</t> <t>Krossa hans fiender och låt dem inte resa sig igen!”</t>


text:
<pb/>Om Benjamin sa han: <pb/><t>”Den som är älskad av HERREN</t> <t>ska bo i trygghet hos honom.</t> <t>HERREN ska alltid bevara honom</t> <t>och låta honom bo mellan hans höjder.”</t>


text:
<pb/>Om Josef<f>[88]</f> sa han: <pb/><t>”Hans område ska vara välsignat av HERREN</t> <t>med dyrbar dagg från himlen</t> <t>och med vatten från djupen,</t>


text:
<t>med de bästa skördarna från de uråldriga bergen</t> <t>och dyrbarheter från de eviga höjderna,</t>


text:
<t>med de bästa gåvorna från jorden och dess härlighet</t> <t>och med nåd från honom som var i törnbusken.</t> <t>Låt allt detta komma över Josef,</t> <t>över hjässan på honom som är fursten bland bröderna.</t>


text:
<t>Han är praktfull som en förstfödd tjur</t> <t>och hans horn är som en vildoxes.</t> <t>Med dem ska han stånga folken, var de än finns på jorden.</t> <t>Sådana är Efraims tiotusenden och Manasses tusenden.”</t>


text:
<pb/>Om Sebulon sa han: <pb/><t>”Gläd dig, Sebulon, när du går ut,</t> <t>och du, Isaskar, i dina tält!</t>


text:
<t>De sammankallar folket på berget</t> <t>och offrar rättfärdiga offer.</t> <t>De njuter av havets rikedomar</t> <t>och skatterna som finns gömda i sanden.”</t>


text:
<pb/>Om Gad sa han: <pb/><t>”Välsignad är den som utvidgar Gads område.</t> <t>Gad är ett lejon</t> <t>som hugger efter arm och huvud.</t>


text:
<t>Han väljer det bästa av landet åt sig själv,</t> <t>den del som passar en härskare.</t> <t>När stammarnas ledare samlades</t> <t>dömde han enligt HERRENS rättfärdiga vilja</t> <t>och fällde hans domar i Israel.”</t>


text:
<pb/>Om Naftali sa han: <pb/><t>”Naftali får nåd och välsignelser i överflöd av HERREN.</t> <t>Söderut mot sjön sträcker sig hans område.”</t>


text:
<pb/>Om Asher sa han: <pb/><t>”Asher är den mest välsignade av sönerna,</t> <t>uppskattad av sina bröder.</t> <t>Han badar sina fötter i olja.</t>


text:
<t>Dina portar ska skyddas med reglar av järn och koppar</t> <t>och din styrka ska bestå så länge dina dagar varar.” <pb/></t>


text:
<t>”Det finns ingen Gud lik Jeshuruns<f>[89]</f>.</t> <t>Han rider över himlen majestätiskt,</t> <t>på moln för att hjälpa dig.</t>


text:
<t>Den evige Guden är en tillflykt</t> <t>och här nere råder hans eviga armar.</t> <t>Han fördriver dina fiender</t> <t>och ropar: ’Förgör dem!’</t>


text:
<t>Därför bor Israel i trygghet,</t> <t>Jakobs källa är i säkerhet</t> <t>i ett land med säd och vin,</t> <t>med dagg från himlen.</t>


text:
<t>Lycklig är du, Israel!</t> <t>Vem är dig lik?</t> <t>Du är ett folk som har sin räddning i HERREN.</t> <t>Han är din sköld och din hjälpare,</t> <t>ditt ärorika svärd!</t> <t>Dina fiender ska krypa för dig,</t> <t>och du ska trampa ner deras höjder<f>[90]</f>.”</t>


text:
<pb/>Sedan gick Mose upp på berget Nebo från Moabs slätter, upp till toppen av Pisga mitt emot Jeriko. HERREN visade hela landet för honom från Gilead till Dan,


text:
<pb/>”Detta är det land jag med ed lovade Abraham, Isak och Jakob att ge till deras efterkommande”, sa HERREN till Mose. ”Nu har jag låtit dig se det, men du kommer inte att få gå över dit.”


text:
och han begravde honom<f>[91]</f> i en dal i närheten av Bet Pegor i Moab, men ingen känner till den exakta gravplatsen.


text:
<pb/>Mose var hundratjugo år gammal när han dog, men ändå var hans syn inte nedsatt och han hade inte mist sin styrka.


text:
<pb/>Josua, Nuns son, var fylld med vishetens ande, för Mose hade lagt sina händer på honom. Därför lydde Israels folk honom och gjorde så som HERREN hade befallt Mose.


text:
<pb/>Det har aldrig efteråt i Israel funnits en profet som Mose, för HERREN talade till honom ansikte mot ansikte.


text:
Utsänd av HERREN utförde han tecken och under i Egypten med farao, alla hans hovmän och hela hans land.


text:
Ingen har någonsin visat sådan kraft och utfört sådana skräckinjagande under som de Mose gjorde inför ögonen på Israels folk.


text:
<pb/>När HERRENS tjänare Mose var död, talade HERREN till Josua, Nuns son, som hade varit Moses medhjälpare:


text:
”Min tjänare Mose är död. Gå nu med hela detta folk över floden Jordan in i det land jag vill ge åt dem, israeliterna.


text:
från öknen till Libanon och från den stora floden Eufrat, hettiternas<f>[1]</f> hela landområde, till Medelhavet i väster.


text:
Ingen ska kunna sätta hinder i vägen så länge du lever, för jag ska vara med dig på samma sätt som jag var med Mose. Jag ska aldrig överge dig eller svika dig.


text:
<pb/>Var stark och modig, för du kommer att leda detta folk i erövringen av det land som jag med ed lovade deras förfäder.


text:
Du ska vara stark och modig! Följ noga hela den lag som min tjänare Mose gav dig utan att vika av åt något håll, så kommer du att lyckas med allt du företar dig.


text:
Tala ständigt om denna lagbok, och tänk själv på den både dag och natt, så att du noga följer allt som står skrivet i den. Det är bara då som du kommer att lyckas och ha framgång.


text:
Jag har ju befallt dig att vara stark och modig. Bli aldrig rädd eller förskräckt! HERREN, din Gud, ska vara med dig vart du än går.”


text:
”Gå igenom lägret och säg till folket: Gör i ordning proviant! Om tre dagar ska ni gå över floden och inta det land som HERREN, er Gud, vill ge er att bo i.”


text:
”Kom ihåg vad HERRENS tjänare Mose befallde er när han sa: HERREN, er Gud, ska låta er komma till ro och ge er ett hemland här.


text:
Lämna därför hustrur, barn och boskap kvar här i landet som Mose gav er på östra sidan av floden Jordan. Men era män ska fullt beväpnade och utrustade leda de andra stammarna över floden och hjälpa dem,


text:
tills HERREN låtit dem komma till ro liksom ni själva och de intagit det land HERREN, er Gud, ger dem. Först därefter får ni återvända och slå er ner i det område Mose, HERRENS tjänare, gav er här på östra sidan av Jordan.”


text:
<pb/>De svarade Josua: ”Allt som du har befallt oss ska vi göra, och vart du än sänder oss skall vi gå.


text:
Vi ska lyda dig på samma sätt som vi lydde Mose. Må HERREN, din Gud, vara med dig som han var med Mose!


text:
Om någon, vem det än är, handlar upproriskt mot dina befallningar och inte lyder dina ord, så ska han dö. Var stark och modig!”


text:
<pb/>I hemlighet sände Josua ut två spioner från Shittim. De skulle ta sig över floden och undersöka hur det såg ut på andra sidan och särskilt i Jeriko. De kom till ett hus där en prostituerad kvinna som hette Rachav bodde och tänkte stanna där över natten.


text:
Men kungen i Jeriko hade blivit informerad om att några israeliter hade kommit dit för att spionera på landet.


text:
Han sände därför bud till Rachav och lät säga: ”Lämna ut männen som kom till ditt hus, för de är spioner som har blivit hitskickade för att utforska landet.”


text:
<pb/>Rachav gömde då männen och förklarade sedan: ”De var här för ett litet tag sedan, men jag visste inte var de kom ifrån.


text:
De lämnade staden när det blev mörkt just som stadsportarna skulle stängas och jag vet inte vart de tog vägen. Om ni skyndar er kan ni nog hinna ifatt dem!”


text:
<pb/>Kungens män började genast leta efter dem och gav sig iväg bort mot Jordan och vadställena och så fort förföljarna lämnat staden, stängde man till stadsportarna.


text:
”Jag förstår att HERREN tänker ge er detta land”, sa hon till dem. ”Vi är alla rädda för er. Allt mod försvinner hos dem som bor här i landet.


text:
Vi har nämligen hört hur HERREN torkade bort vattnen till en väg genom Sävhavet åt er när ni lämnade Egypten. Vi vet också vad ni gjorde med kungarna Sichon och Og, de båda amoreiska kungarna på östra sidan Jordan, hur ni vigde dem åt förintelse.


text:
Inte undra på att vi är skräckslagna! När man hör sådana saker har man inte så mycket mod kvar. För HERREN, er Gud, är Gud över både himmel och jord.


text:
Svär nu vid HERREN att ni visar godhet mot mig och min familj när nu jag har visat godhet mot er. Ge mig ett tecken på det!


text:
<pb/>Männen svarade: ”Vi svarar för er med våra egna liv, om du inte förråder oss. När HERREN ger oss landet, ska vi visa er godhet och trohet.”


text:
<pb/>Hon firade sedan ner männen genom fönstret med ett rep, för hon bodde i ett hus som var inmurat i stadsmuren.


text:
”Fly upp i bergen”, sa hon till dem. ”Håll er gömda där för förföljarna i tre dagar tills de har kommit tillbaka. Sedan kan ni fortsätta.”


text:
om du inte låter det här röda snöret hänga ner från fönstret som du släppte oss ner igenom när vi kommer in i landet. Se till att dina föräldrar och syskon och hela din familj befinner sig inne i huset!


text:
Om någon ger sig ut på gatan, tar han själv ansvaret för sitt liv och då kan vi inte ansvara för vad som händer, men om någon som finns i ditt hus dödas eller skadas är skulden vår.


text:
<pb/>”Jag ska göra precis som ni säger”, svarade hon och sände iväg dem. Sedan knöt hon fast det röda snöret i fönstret.


text:
<pb/>Männen gick upp i bergen och stannade där i tre dagar, tills förföljarna hade återvänt till staden. De hade letat efter männen överallt utmed vägarna utan framgång.


text:
Då vandrade de båda männen ner igen från bergen, gick över floden och kom till Josua, Nuns son, för att rapportera vad som hänt.


text:
<pb/>”Det är uppenbart att HERREN kommer att ge oss hela landet”, förklarade de. ”Alla där borta är dödsförskräckta för oss.”


text:
<pb/>Tidigt följande morgon lämnade Josua och hela Israels folk Shittim och gick till Jordans strand där de slog läger innan de skulle gå över floden.


text:
och gav följande order: ”När ni ser de levitiska prästerna bära iväg HERRENS, er Guds, förbundsark,<f>[2]</f> ska ni bryta upp och följa dem.


text:
Håll er en kilometer bakom arken och se till att ni inte kommer närmare! Ni har aldrig gått den här vägen tidigare, men om ni följer arken, så vet ni vart ni ska gå.”


text:
<pb/>Sedan gav Josua prästerna ordern: ”Ta arken och gå före folket!” Då lyfte de upp arken och började gå framför dem.


text:
<pb/>”Idag ska jag börja upphöja dig”, sa HERREN till Josua. ”Hela Israel ska förstå att jag är med dig precis som jag var med Mose.


text:
Av detta ska ni förstå att den levande Guden är mitt ibland er och att han verkligen kommer att driva undan kanaanéerna, hettiterna, hivéerna, perisséerna, girgashéerna, amoréerna och jevuséerna för er.


text:
När prästerna som bär HERRENS, hela jordens härskares, ark nuddar vid vattnet med sina fötter, ska vattnet i floden sluta att rinna. Det ska stanna upp och stå som en mur.”


text:
<pb/>Folket bröt upp från sitt läger för att gå över Jordanfloden och följde prästerna som bar förbundsarken.


text:
Det var skördetid och floden svämmade över sina bräddar som alltid. Men just när prästerna som bar arken skulle stiga ner i Jordan,


text:
stannade vattnet upp och reste sig som en mur långt borta vid Adam, en stad som låg nära Saretan. Nedströms däremot mot Aravasjön, Döda havet, rann allt vattnet undan. Folket gick då över floden mitt emot Jeriko


text:
och prästerna som bar HERRENS förbundsark stod på torr mark mitt i Jordan och väntade tills allt folket hade kommit över.


text:
och säg till dem att hämta var sin sten från den plats mitt ute i floden där prästerna står. Låt dem sedan bära dem över på andra sidan och lägga dem där ni slår läger i kväll.”


text:
och sa till dem: ”Gå ut i floden framför HERRENS, er Guds, ark. Var och en av er ska därifrån hämta en sten och bära den på sin axel, lika många som Israels stammar


text:
och de ska bli ett tecken bland er. När sedan era barn i framtiden frågar: ’Vad betyder de här stenarna?’


text:
ska ni svara: ’Vattnet i Jordan stannade upp, när HERRENS förbundsark bars över. När den gick över Jordan, stannade vattnet upp.’ Stenarna ska vara ett minnesmärke för israeliterna för all framtid.”


text:
<pb/>Israeliterna gjorde som Josua hade sagt till dem. De tog tolv stenar från flodens mitt  —  en sten för varje stam, precis som HERREN hade sagt till Josua. De bar upp stenarna till lägerplatsen och lade ner dem där.


text:
<pb/>Josua reste tolv stenar mitt i Jordan, just på den plats där prästerna som bar förbundsarken hade stått; stenarna finns där än i dag.


text:
Prästerna som bar arken stod kvar mitt ute i floden, tills hela folket hade gjort allt det som HERREN hade befallt Josua, allt enligt den order Josua fått från Mose. Folket skyndade sig över floden


text:
och så fort alla hunnit över, bar prästerna upp HERRENS ark från floden och ställde sig framför folket.


text:
<pb/>Rubens, Gads och halva Manasses stam gick före folket rustade till strid så som Mose hade befallt dem.


text:
<pb/>Den dagen upphöjde HERREN Josua inför hela Israels folk. Nu respekterade de honom lika högt som Mose och det fortsatte de med under hela hans liv.


text:
och så snart de som bar HERRENS förbundsark kommit upp på stranden, började vattnet forsa fram igen och det steg tills det nådde sin tidigare höga nivå.


text:
Det var den tionde dagen i första månaden som folket steg upp ur floden Jordan och slog läger i Gilgal öster om Jeriko


text:
<pb/>Josua sa till israeliterna: ”I framtiden när era barn frågar sina fäder vad dessa stenar betyder,


text:
HERREN, er Gud, lät floden torka upp tills ni hade kommit över på samma sätt som han gjorde vid Sävhavet som han torrlade tills vi gått över.


text:
Detta gjorde han för att alla folk på jorden ska förstå att HERREN är mäktig och för att de alltid ska frukta HERREN, er Gud.”


text:
<pb/>När amoréernas kungar på västra sidan Jordan och kanaanéernas kungar utmed Medelhavets kust fick höra att HERREN låtit Jordan torka upp så att Israels folk hade kunnat gå över, försvann allt deras mod och de vågade inte längre försöka stå emot israeliterna.


text:
<pb/>HERREN sa vid den här tiden till Josua att han skulle göra flintknivar och låta omskära alla män i Israel en andra gång.


text:
Skälet till omskärelsen var att hela den generation, alla vapenföra män som dragit ut ur Egypten, hade dött under vandringen i öknen.


text:
Alla de som drog ut ur Egypten var omskurna, men ingen av dem som fötts i öknen hade blivit omskuren.


text:
Israel hade nämligen vandrat fram och tillbaka i öknen under fyrtio år, tills alla de män hade dött som varit gamla nog att bära vapen när de drog ut ur Egypten. De hade inte varit lydiga mot HERREN och därför hade han svurit att han inte skulle låta dem komma in i det land han med ed lovat deras förfäder att ge oss, ett land som flyter av mjölk och honung.


text:
Josua omskar nu alltså deras söner som nu vuxit upp till män för att inta sina fäders plats, eftersom de inte blivit omskurna under vandringen.


text:
HERREN sa till Josua: ”Idag har jag vältrat av från er skammen från Egypten.” Platsen där detta skedde fick namnet Gilgal<f>[4]</f> och kallas så än idag.


text:
<pb/>Medan israeliterna var i lägret vid Gilgal på Jerikoslätten, firade de påsk<f>[5]</f> på kvällen den fjortonde dagen i månaden.


text:
<pb/>Från den dag då de började äta av det som landet producerade, föll inget manna. Israeliterna fick aldrig mer något manna utan kunde det året leva av skörden i Kanaans land.


text:
<pb/>När Josua var vid Jeriko, fick han se en man med draget svärd framför sig. Josua gick fram till honom och frågade: ”Tillhör du oss eller våra fiender?”


text:
<pb/>Han svarade: ”Nej<f>[6]</f>. Jag är befälhavare över HERRENS här.” Josua föll då ner med ansiktet mot marken i stor vördnad och sa: ”Herre, vad har du för budskap åt mig?”


text:
<pb/>”Ta av dig skorna”, sa befälhavaren för HERRENS här, ”för platsen du står på är helig mark” och Josua gjorde så.<f>[7]</f>


text:
Sju präster ska gå framför arken och var och en av dem ska bära ett vädurshorn att blåsa i. På den sjunde dagen ska ni gå runt staden sju gånger och prästerna ska blåsa i sina horn.


text:
När ni hör dem blåsa en lång utdragen ton, ska folket häva upp ett kraftigt stridsrop. Då kommer stadens murar att rasa och var och en ska kunna gå rakt in i staden.”


text:
<pb/>Josua, Nuns son, sammankallade prästerna och sa: ”Ta HERRENS förbundsark och låt sju präster bära vädurshornen framför den!”


text:
<pb/>Efter att Josua talat till folket gick de sju prästerna med de sju vädurshornen framför HERREN och blåste i hornen. HERRENS förbundsark följde efter dem.


text:
Den beväpnade styrkan gick framför prästerna som blåste i hornen och eftertruppen följde efter arken medan man blåste i hornen.


text:
<pb/>”Ni måste vara alldeles tysta”, sa Josua till folket. ”Ni får inte ge ifrån er ett enda ljud förrän jag befaller er att ropa högt. Då ska ni ge upp ett stridsrop!”


text:
<pb/>Då lät han HERRENS ark bäras runt staden en enda gång och därefter vände alla tillbaka till lägret för natten.


text:
De sju prästerna som bar de sju vädurshornen gick framför HERRENS ark och blåste i sina horn. Den beväpnade styrkan gick framför dem och eftertruppen kom efter HERRENS ark, medan man hela tiden blåste i hornen.


text:
<pb/>I gryningen den sjunde dagen började de sin vandring som vanligt, men nu gick de runt staden sju gånger.


text:
Under det sjunde varvet blåste prästerna en lång utdragen ton i hornen, och Josua sa till folket: ”Ropa nu högt, för HERREN har gett er staden!


text:
Förinta staden och allt som finns där, det ska vigas åt HERREN, men låt den prostituerade Rachav och dem som finns i hennes hus leva, för hon skyddade våra spioner.


text:
Ni ska hålla er borta från det som är vigt åt förintelse, så att ni inte viger något åt förintelse och tar av det. Då viger ni också Israels läger åt förintelse och drar olycka över det.


text:
Allt silver och guld och sådant som är gjort av koppar eller järn ska avskiljas åt HERREN och läggas i hans skattkammare.”


text:
<pb/>När den långa tonen från vädurshornen ljöd, ropade folket så mycket de orkade. Då rasade murarna, och folket trängde in i staden och intog den.


text:
De vigde allt levande åt förintelse, kvinnor och män, unga och gamla, oxar, får och åsnor, och slog dem med svärd.


text:
<pb/>Josua sa till de båda männen som varit i landet och spionerat: ”Gå till den prostituerade kvinnans hus och för ut henne och hennes närmaste, så som ni med ed lovat henne!”


text:
<pb/>De unga männen, spionerna, gick och förde ut Rachav och hennes föräldrar och bröder och andra släktingar. Man förde hela hennes släkt till en plats utanför Israels läger.


text:
Efter det brände de hela staden och allt som fanns där, men silvret och guldet och allt av järn och koppar fördes till skattkammaren i HERRENS hus.


text:
Rachav, den prostituerade kvinnan med hennes familj och släkt, räddades av Josua, eftersom hon gömde spionerna som Josua hade sänt till Jeriko. Hon fick bo bland israeliterna och där bor hennes ättlingar än idag.<f>[8]</f>


text:
<pb/>Vid den tiden uttalade Josua en ed: <pb/><t>”Förbannad inför HERREN vare den man</t> <t>som företar sig att bygga upp denna stad, Jeriko, på nytt.</t> <t>När han lägger dess grund,</t> <t>ska det kosta honom hans förstfödde son,</t> <t>och när han sätter upp dess portar,</t> <t>ska det kosta honom hans yngste son.”</t>


text:
<pb/>Men israeliterna var otrogna och förgrep sig på det som var vigt åt förintelse. Akan, son till Karmi, sonson till Savdi och sonsons son till Serach av Judas stam, behöll en del av det för sig själv och därför blev HERREN vred på Israels folk.


text:
<pb/>Strax efter det att Jeriko hade fallit sände Josua några av sina män som spioner till staden Aj som ligger vid Bet-Aven öster om Betel. Så gick männen dit och spionerade.


text:
<pb/>När de kom tillbaka, rapporterade de till Josua: ”Det är en liten stad och det behövs nog inte mer än 2 000 eller 3 000 man för att utplåna den. Det är ingen idé att hela folket beger sig dit. Det är inte så många som bor där.”


text:
Trettiosex israeliter dödades under anfallet och ajiterna förföljde dem från stadsporten ända till Stenbrotten och dödade dem. Folket blev fullkomligt skräckslaget.


text:
Josua och de äldste i Israel rev sönder sina kläder och föll ner framför HERRENS ark och låg där med jord på sina huvuden ända till kvällen.<f>[9]</f>


text:
<pb/>Josua ropade: ”Varför förde du detta folk över Jordan, HERRE, om du nu ska låta amoréerna döda oss? Varför nöjde vi oss inte med att stanna kvar på andra sidan Jordan?


text:
När kanaanéerna och alla andra som bor här runt omkring får höra talas om detta, kommer de att omringa oss och utplåna vårt namn från jorden. Hur ska det då gå med ditt anseende?”


text:
Israel har syndat och brutit det förbund jag befallde dem att hålla. De har tagit det som var vigt åt förintelse. De har stulit, ljugit och gömt det stulna bytet bland sina tillhörigheter.


text:
Det är anledningen till att israeliterna inte kan stå emot sina fiender utan tvingas fly, för de är själva vigda åt förintelse. Jag kommer inte att vara med er längre, om ni inte förstör det som är vigt åt förintelse.


text:
<pb/>Res dig nu upp, helga folket och säg: ’Helga er<f>[10]</f> till i morgon, för HERREN, Israels Gud, säger att någon har stulit av det som är vigt åt förintelse och att ni inte kan besegra era fiender förrän ni gjort er av med det.


text:
<pb/>Imorgon ska ni komma fram inför HERREN, stam för stam, och HERREN ska genom lottkastning<f>[11]</f> peka ut en stam som sedan ska träda fram, släkt för släkt, och HERREN ska peka ut en släkt som ska komma fram, familj för familj, och sedan ska varje medlem av den familjen komma fram, en och en.


text:
Den som då pekas ut och som har det som är vigt åt förintelse, ska brännas upp i eld tillsammans med sina ägodelar, eftersom han brutit mot HERRENS förbund och gjort en skamlig gärning i Israel.’ ”


text:
<pb/>Tidigt nästa morgon förde Josua fram de olika stammarna i Israel inför HERREN och Judas stam blev utpekad.


text:
Sedan förde han fram de olika släkterna i den stammen och då var det Serachs släkt som utpekades. När sedan de olika familjerna i den släkten fördes fram utpekades Savdis familj.


text:
Hans familjemedlemmar fick då gå fram, en efter en, och då utpekades Akan, Karmis son, Savdis sonson och Serachs sonsons son av Judas stam.


text:
<pb/>”Min son”, sa Josua till honom. ”Ge nu ära åt HERREN, Israels Gud, och bekänn inför honom! Tala om för mig vad du har gjort, dölj ingenting.”


text:
<pb/>Akan svarade: ”Jag erkänner. Det är jag som har syndat mot HERREN, Israels Gud. Det här har jag gjort:


text:
Jag fick se en vacker mantel, importerad från Babylonien, tvåhundra siklar silver och en guldplatta som vägde femtio siklar<f>[12]</f>. Jag ville så gärna ha det där, så jag tog det och grävde ner det under mitt tält. Silvret ligger längst ner.”


text:
<pb/>Josua skickade då iväg några män som skyndade sig till tältet och hittade alltsammans där med silvret underst.


text:
Sedan tog Josua och allt folket Akan, Serachs son, silvret, manteln, guldet, hans söner och döttrar,<f>[13]</f> hans oxar, åsnor och får, tältet och allt han ägde och förde alltsammans ner till Akordalen, Olycksdalen.


text:
<pb/>”Varför drog du olycka över oss?” sa Josua till Akan. ”Nu ska HERREN låta olycka komma över dig.” <pb/>Alla israeliterna stenade sedan Akan och brände alltsammans.


text:
Man begravde dem under ett stenröse som finns kvar än idag. Därefter upphörde HERRENS vrede mot folket. Platsen fick efter denna händelse namnet Akorsdalen som den fortfarande heter.


text:
<pb/>”Du ska inte vara rädd eller modlös”, sa HERREN till Josua. ”Samla nu hela armén och gå till Aj! Jag kommer att ge kungen, hans folk, stad och land i ditt våld.


text:
Du ska göra med Aj och dess kung på samma sätt som du gjorde med Jeriko och kungen där, men den här gången får ni ta byte åt er själva, boskap och annat. Lägg er i bakhåll på andra sidan staden.”


text:
<pb/>Josua gav sig med allt krigsfolket iväg mot Aj. Han valde ut 30 000 av sina modigaste soldater som han skickade ut om natten.


text:
Han befallde dem att lägga sig i bakhåll på andra sidan staden inte långt därifrån och hålla sig beredda.


text:
<pb/>Han sa: ”Jag och de som är med mig rycker fram mot staden och då kommer männen i Aj att ge sig ut för att strida precis som de gjorde förra gången. Då flyr vi


text:
och på så sätt lurar vi dem att lämna staden, för de kommer att tänka: ’De flyr igen precis som förra gången!’


text:
<pb/>Då skickade Josua iväg dem och de lade sig i bakhåll mellan Betel och Aj, väster om Aj, men Josua stannade bland folket under natten.


text:
<pb/>Tidigt morgonen därpå mönstrade Josua sina trupper och begav sig iväg framför folket mot Aj tillsammans med de äldste i Israel.


text:
Hela styrkan som var med honom närmade sig staden och slog läger norr om Aj med dalen mellan dem och staden.


text:
Folket intog ställning, både lägret i norr och truppen väster om staden. Själv stannade han kvar i dalen över natten.


text:
<pb/>När kungen i Aj fick se det, gick han och hans män tidigt på morgonen snabbt till anfall mot Israel på en plats mot öknen, för han visste inte att det fanns män som låg i bakhåll på andra sidan staden.


text:
och alla soldater i staden fick order om att förfölja dem. De förföljde Josua och lockades så ut ur staden.


text:
Det fanns inte en enda soldat kvar i Aj eller Betel,<f>[14]</f> för de förföljde israeliterna och staden lämnades så vidöppen.


text:
<pb/>Då sa HERREN till Josua: ”Räck ut ditt spjut mot Aj, för jag ska ge dig staden!” Josua räckte ut sitt spjut mot staden


text:
och då männen som låg i bakhåll såg denna signal, rusade de upp och in i staden och tände eld på den.


text:
När männen från Aj vände sig om, fick de se rök bolma upp från staden och de hade ingenstans att ta vägen, för de flyende israeliterna vände nu om mot sina förföljare


text:
och gick till anfall mot dem. Josua och israeliterna hade nämligen också sett rök stiga upp från staden och att de män som legat i bakhåll var där.


text:
Dessa män kom nu ut från staden och började anfalla männen från Aj, som på så sätt hamnade i en fälla med israeliter på bägge sidorna och allesammans dödades. Inte en enda kom undan eller lyckades fly.


text:
När israeliterna hade dödat alla som fanns utanför staden, på fältet, i öknen dit de förföljt dem, vände de tillbaka och dödade dem som ännu fanns kvar i staden.


text:
Josua höll nämligen sitt spjut riktat mot Aj, tills den siste av dem som bodde där hade vigts åt förintelse.


text:
<pb/>Josua hängde upp kungen i Aj på en påle och lät honom hänga där till kvällen. Vid solnedgången befallde han att kroppen skulle tas ner och man slängde den framför stadsporten och kastade ett stenröse över den vilket finns där än idag.


text:
så som Mose hade befallt<f>[15]</f> israeliterna och enligt de instruktioner som finns i Moses lagbok, ett altare av stenar som varken var tillhuggna eller bearbetade med verktyg av järn. De offrade där brännoffer och gemenskapsoffer till HERREN


text:
<pb/>Allt folket i Israel, tillsammans med de äldste, ledarna och domarna och även främlingar, stod på båda sidor om HERRENS förbundsark inför dess bärare, de levitiska prästerna. Den ena hälften vände sig mot berget Gerisim och den andra mot Eval. Allt gjordes enligt de befallningar som HERRENS tjänare Mose långt tidigare hade gett dem för tillfällen då Israel skulle välsignas.


text:
Josua läste sedan upp hela lagen för folket med välsignelser och förbannelser, allt det som Mose hade skrivit i lagboken.


text:
Varje befallning som Mose hade gett läste Josua upp inför hela den israelitiska församlingen, inklusive kvinnor och barn och de främlingar som bodde bland dem.


text:
<pb/>När kungarna på västra sidan om Jordan, i bergsbygden, i Låglandet och utmed Medelhavskusten, så långt upp som till Libanon, hettiterna, amoréerna, kanaanéerna, perisséerna, hivéerna och jevuséerna hörde vad som hänt,


text:
beslöt de att försöka rädda sig med list. De skickade iväg sändebud till Josua med åsnor lastade med gamla säckar, utslitna, spruckna och lappade vinsäckar.


text:
Sändebuden tog på sig slitna, lagade sandaler och gamla, utslitna kläder. Deras färdkost var torrt och smuligt bröd.


text:
När de kom fram till lägret i Gilgal, sa de till Josua och männen i Israel: ”Vi kommer från ett avlägset land. Slut förbund med oss!”


text:
<pb/>”Hur ska vi kunna veta att ni inte bor här i närheten?” svarade israeliterna hivéerna. ”Hur ska vi då kunna sluta något förbund med er?”


text:
<pb/>”Vi är dina tjänare”, svarade de. ”Men vad är ni då för ena?” frågade Josua. ”Var kommer ni ifrån?”


text:
”Vi, dina tjänare, kommer från ett land mycket långt borta”, fortsatte de. ”Vi har hört talas om HERRENS, er Guds, makt och om allt han gjorde i Egypten


text:
och vad han gjorde med de amoreiska kungarna på andra sidan Jordan, Sichon, kungen i Heshbon, och Og, Bashans kung, som regerade i staden Ashtarot.


text:
Därför sa de äldste och folket till oss: ’Förbered er för en lång resa och gå till israeliterna och säg att vi är beredda att bli deras tjänare och ingå förbund med dem.’


text:
Det här brödet var varmt och kom direkt ur ugnen när vi gav oss iväg, men som ni ser är det nu torrt och smuligt.


text:
De här vinsäckarna var nya när vi fyllde dem, men nu är de gamla och spruckna och våra kläder och skor har hunnit bli utslitna under vår långa resa.”


text:
Josua slöt ett fredsförbund med dem där han lovade att de skulle få leva och ledarna i menigheten bekräftade det med en ed.


text:
<pb/>Tre dagar efter att de slutit förbund kom det fram att männen i själva verket var givoniter, nära grannar<f>[17]</f> till Israel.


text:
Israeliterna drog då omedelbart iväg och nådde efter tre dagar fram till deras städer, Givon, Kefira, Beerot och Kirjat-Jearim.


text:
Men på grund av den ed som Israels ledare hade avlagt inför HERREN, Israels Gud, kunde de inte anfalla städerna. Israeliterna klagade högljutt på sina ledare,


text:
men deras ledare svarade: ”Vi har avlagt en ed inför HERREN att vi inte ska anfalla dem och det löftet måste vi hålla.


text:
<pb/>De fortsatte: ”Låt dem leva, men de får hugga ved och bära vatten åt hela menigheten.” Det blev som ledarna lovat dem.


text:
<pb/>Josua sammankallade deras ledande män och frågade: ”Varför ljög ni för oss och påstod att ni bodde långt borta i ett avlägset land när ni bor här alldeles intill oss?


text:
Nu kommer en förbannelse att vila över er. Från den här stunden ska ni alltid tjäna som slavar som hugger ved och bär vatten i tjänst för min Guds hus.”


text:
<pb/>”Vi, dina tjänare, hade fått reda på att HERREN, din Gud, sagt till sin tjänare Mose att han skulle ge detta land åt er och utrota alla som bor här”, svarade de. ”Vi var rädda för våra liv, det var därför vi gjorde så här.


text:
utan de fick bli vedhuggare och vattenbärare åt menigheten och vid HERRENS altare på den plats HERREN skulle välja ut. Detta är fortfarande deras uppgift.<f>[18]</f>


text:
<pb/>När Adoni-Sedek, kungen i Jerusalem, hörde att Josua hade besegrat Aj och dess kung och vigt staden åt förintelse, på samma sätt som han redan tidigare hade utplånat Jeriko och dödat dess kung, och hur invånarna i Givon hade lyckats få ett fredsförbund med Israel och fick bo nära dem,


text:
blev han fruktansvärt rädd. Givon var nämligen en stor stad, lika stor som någon av kungastäderna och mycket större än Aj, och dess män var kända för att vara verkliga krigare.


text:
Adoni-Sedek, kungen i Jerusalem, skickade därför ett bud till kung Hoham i Hebron, kung Piram i Jarmut, kung Jafia i Lakish och kung Devir i Eglon.


text:
<pb/>”Kom och hjälp mig att besegra givoniterna”, sa han. ”De har slutit fred med Josua och Israels folk.”


text:
<pb/>Dessa fem amoreiska kungar, kungen i Jerusalem, kungen i Hebron, kungen i Jarmut, kungen i Lakish och kungen i Eglon, slog alltså samman sina arméer och anföll gemensamt Givon.


text:
<pb/>Då sände männen i Givon omedelbart bud till Josua i lägret i Gilgal. ”Lämna inte dina tjänare i sticket! Kom hit till vår hjälp, rädda oss!” bad de. ”Skynda er! Alla de amoreiska kungarna i bergsbygden har slagit ihop sina arméer och går till anfall mot oss.”


text:
”Var inte rädd för dem”, sa HERREN till Josua. ”Jag ger dem i dina händer. Inte en enda av dem ska kunna stå emot dig.”


text:
HERREN lät det bli panik bland dem när de fick se israeliterna. De blev fullständigt besegrade vid Givon och israeliterna förföljde de överlevande ända bort till Bet Horon, Aseka och Mackeda och dödade många av dem.


text:
När de under sin flykt undan israeliterna hade kommit till den sluttning som går ned från Bet Horon, lät HERREN en fruktansvärd hagelstorm komma över dem och den följde dem hela vägen fram till Aseka. Fler blev dödade av hagel än av israeliternas svärd.


text:
<pb/>Den dagen då HERREN överlämnade amoréerna åt israeliterna, bad Josua högt till HERREN inför alla israeliterna: <pb/><t>”Låt solen stå stilla över Givon</t> <t>och månen stanna i Ajalons dal!”</t>


text:
<t>Då stod solen och månen stilla</t> <t>tills man hade hämnats fiendehärarna.</t> <pb/>Detta finns nedtecknat i ”Den redliges bok”<f>[19]</f>. <pb/>Solen stod kvar uppe på himlen hela dagen och väntade med att gå ner.


text:
Det har aldrig hänt tidigare och inte heller senare att HERREN svarat på en mans bön på det viset. Det var HERREN som stred för Israel den dagen.


text:
befallde han att en stor sten skulle rullas framför grottans ingång och att vakter skulle sättas dit.


text:
De övriga fick inte stanna utan skulle förfölja fienden och angripa dem bakifrån och inte låta dem komma tillbaka till sina städer, för HERREN, deras Gud, skulle ge dem i deras våld.


text:
<pb/>Josua och Israels armé fortsatte att slå ner fienden och gjorde fullständigt slut på dem, med undantag av det lilla fåtal som lyckades komma tillbaka till sina befästa städer.


text:
<pb/>Sedan återvände hela armén till Josua i lägret vid Mackeda. Ingen vågade säga ett ord mot Israel.


text:
<pb/>Josua gav nu sina män befallning om att flytta bort stenen från grottans öppning och föra ut de fem kungarna till honom.


text:
Så förde de ut de fem kungarna till honom från grottan, kungarna i Jerusalem, Hebron, Jarmut, Lakish och Eglon.


text:
När de förts ut till Josua, sammankallade han hela Israel och gav befälhavarna för armén order att sätta sina fötter på kungarnas nackar.<f>[20]</f> De gjorde så.


text:
<pb/>”Var inte rädda och tappa inte modet”, sa Josua till sina män. ”Var starka och modiga, för så här kommer HERREN att göra med alla era fiender!”


text:
Med de orden slog Josua ihjäl de fem kungarna och hängde upp deras döda kroppar på fem pålar där de fick hänga tills det blev kväll.


text:
<pb/>Vid solnedgången gav Josua befallning om att kropparna skulle tas ner och kastas in i grottan där kungarna hade gömt sig. Framför grottan kastade man upp ett stort stenröse som fortfarande finns kvar.


text:
<pb/>Samma dag intog Josua Mackeda och vigde kungen, alla invånare och allt levande som fanns där åt förintelse. Ingen i staden kom levande undan. Med kungen i Mackeda gjorde han som han hade gjort med kungen i Jeriko.


text:
HERREN gav också den staden och dess kung i Israels våld. Josua dödade invånarna och allt levande med svärd och lät ingen komma undan. Med dess kung gjorde han som han hade gjort med kungen i Jeriko.


text:
HERREN gav också Lakish i Israels hand, så att Josua kunde inta staden på andra dagen och invånarna och allt levande dödades med svärd här på samma sätt som i Livna.


text:
<pb/>Under anfallet mot Lakish hade kung Horam från Geser kommit för att hjälpa till, men Josua dödade också honom och slog hela hans armé. Ingen kom undan.


text:
Den staden intog de redan första dagen och, alldeles som i Lakish, vigde de alla invånarna åt förintelse.


text:
intog det och alla dess underlydande städer och dödade kungen och hela befolkningen. Han lät ingen komma undan utan gjorde som han gjort i Eglon, vigde Hebron med allt levande där åt förintelse.


text:
och intog det, såväl som de underlydande städerna runtomkring, och allt folk vigdes åt förintelse. Ingen fick komma undan, utan han gjorde med Devir precis som med Hebron och Livna och dess kung.


text:
<pb/>På detta sätt besegrade Josua hela landet, folken och kungarna i bergsbygden, Negev, Låglandet och på bergssluttningarna. Han vigde alla i hela landet åt förintelse och lät inget levande komma undan, precis som HERREN, Israels Gud, hade gett befallning om.


text:
<pb/>När kung Javin i Hasor fick höra vad som hade hänt, skickade han bud till kung Jovav i Madon, till kungarna i Shimron och Akshaf,


text:
och till kungarna i de norra bergsbygderna, i ökentrakterna söder om Kinneret, i Låglandet och i Dors bergstrakter västerut.


text:
Han skickade också bud till kanaanéerna, både österut och västerut, till amoréerna, hettiterna, perisséerna, jevuséerna i bergsbygden och hivéerna nedanför Hermon i Mispaområdet.


text:
<pb/>De ryckte ut med sina arméer, en enorm mängd folk som sand på havets strand och med ett enormt antal hästar och vagnar.


text:
<pb/>”Du ska inte vara rädd för dem”, sa HERREN till Josua. ”Imorgon vid den här tiden kommer de att vara dödade av israeliterna allesammans. Skär av hälsenorna på deras hästar och bränn upp deras vagnar!”


text:
HERREN överlämnade hela den stora armén i israeliternas hand och de förföljde den ända bort till stora Sidon till en plats som kallades Misrefot Majim och vidare till Mispadalen i öster tills det inte fanns en enda överlevande kvar.


text:
Josua och hans män gjorde som HERREN gett befallning om; de skar av hälsenorna på hästarna och brände upp deras vagnar.


text:
<pb/>Josua vände sedan tillbaka och intog Hasor och dödade dess kung. Hasor hade en gång varit huvudstad för alla dessa riken.


text:
Alla i staden vigdes åt förintelse och dödades med svärd, ingen skonades och hela staden sattes i brand.


text:
<pb/>Josua intog alla kungastäderna och vigde deras kungar och alla deras invånare åt förintelse, precis som Mose, HERRENS tjänare, hade gett befallning om.


text:
Men israeliterna brände inte upp någon av de städer som låg på höjderna, förutom Hasor som Josua brände ner.


text:
Boskapen och allt som kunde tas som byte från dessa städer behöll israeliterna, men allt folket dödades med svärd, så att ingen överlevde.


text:
HERREN hade talat om för sin tjänare Mose att de skulle göra så och Mose hade fört befallningen vidare till Josua som gjorde precis som han blivit tillsagd. Han var mycket noga med att följa alla de befallningar som HERREN hade gett Mose.


text:
<pb/>Josua erövrade alltså hela landet, bergsbygden, Negev och hela Goshenområdet, Låglandet och Jordandalen och även Israels bergsbygd och dess lågland,


text:
från berget Halak som höjer sig mot Seir ända till Baal-Gad i Libanondalen nedanför berget Hermon. Josua tillfångatog och dödade alla kungarna i dessa områden.


text:
Ingen stad fick sluta fred med Israel med undantag av hivéerna i Givon. Alla de övriga intogs med strid.


text:
HERREN förhärdade deras hjärtan, så att de gav sig i strid med Israel, för att israeliterna skulle förinta och utplåna dem utan att visa nåd, så som HERREN hade befallt Mose.


text:
Under denna tid utrotade Josua alla anakiterna som bodde i bergsbygderna vid Hebron, Devir, Anav, i hela Judas bergsbygd och i hela Israels bergsbygd. Han vigde dem alla och deras städer åt förintelse.


text:
Ingen av dem blev kvar i israeliternas land med undantag för några få som fortfarande fanns kvar i Gaza, Gat och Ashdod.


text:
<pb/>Josua intog alltså hela landet, precis som HERREN hade sagt till Mose och han gav det åt Israels folk som egendom och det delades mellan stammarna. <pb/>Nu fick landet äntligen fred.


text:
<pb/>Här följer en förteckning över de kungar som Israel besegrade öster om Jordan och vars områden de intog från dalen vid floden Arnon till berget Hermon och hela östra Jordandalen:


text:
<pb/><t>Amoréernas kung Sichon som bodde i Heshbon och vars kungarike sträckte sig från Aroer vid floden Arnons strand och från mitten av floddalen till floden Jabbok som är gräns mot Ammon. Detta omfattar hälften av Gilead.</t>


text:
<t>Sichon kontrollerade också östra Jordandalen till östra stranden av Gennesaretsjön och östra sidan av Döda havet mot Bet Hajshimot och söderut till sluttningarna upp mot bergsområdet Pisga. <pb/></t>


text:
<t>Han regerade över Hermons bergsbygd, över Salka och hela Bashan till gränsen av geshuréernas och maakatéernas områden i väster och över hälften av Gilead fram till Sichons, kungen i Heshbons område.</t>


text:
<pb/>Mose, HERRENS tjänare, och israeliterna hade besegrat dessa folk och Mose, HERRENS tjänare, gav landet till Rubens och Gads stammar och ena hälften av Manasses stam.


text:
<pb/>Här följer en förteckning över de kungar i landet som Josua och israeliterna besegrade på västra sidan om Jordan, det land som låg mellan Baal-Gad i Libanondalen och berget Halak som reser sig mot Seir och som Josua gav som egendom till stammarna i Israel:


text:
bergsbygden, Låglandet, Jordandalen, bergssluttningarna, öknen och Negev de områden som tillhörde hettiterna, amoréerna, kanaanéerna, perisséerna, hivéerna och jevuséerna:


text:
<pb/>Josua var nu en mycket gammal man och HERREN sa till honom: ”Du har nu blivit gammal och fortfarande återstår en stor del av landet att erövra.


text:
från Shichor öster om Egypten och Ekrons område i norr som räknas som kanaaneiskt land, det som filistéernas fem hövdingar regerar över, nämligen Gaza, Ashdod, Ashkelon, Gat och Ekron. Även avvéernas område hör dit


text:
i söder och allt kanaaneiskt land från Meara som tillhör sidonierna och ända till Afek till amoréernas område,


text:
<pb/>Hela bergsbygdens invånare från Libanon till Misrefot Majim med sidoniernas områden ska jag driva bort för israeliternas skull, så lotta ut landet som egendom åt Israel, precis som jag befallt dig.


text:
<pb/>Den andra hälften av Manasses stam och Rubens och Gads stammar hade redan slagit sig ner i sina områden på östra sidan av Jordan, för Mose, HERRENS tjänare, hade gett dem detta område.


text:
<pb/>Det sträckte sig från Aroer vid floden Arnon med staden i dalen inräknad och över Medevaslätten till Divon.


text:
Det omfattade också alla de städer som tillhört amoréernas kung Sichon som regerade i Heshbon och sträckte sig ända bort till ammoniternas område.


text:
Vidare hörde Gilead och geshuréernas och maakatéernas område dit samt hela Hermons bergsbygd och hela Bashan fram till Salka


text:
och dessutom det område som tillhört kung Og i Bashan som regerade i Ashtarot och Edrei. Han var bland de sista av rafaéerna vilka Mose hade slagit och drivit bort.


text:
Men Israels folk drev inte bort geshuréerna och maakatéerna som än idag bor kvar bland israeliterna.


text:
<pb/>Han gav dock inte Levis stam något landområde. De fick istället de eldoffer som frambars inför HERREN, Israels Gud, enligt hans löfte till dem.


text:
<pb/>Det sträckte sig från Aroer vid floden Arnon med staden i dalen inräknad och över Medevaslätten


text:
och också de övriga städerna på slätten, hela riket som tillhört den amoreiske kungen Sichon som hade bott i Heshbon och besegrats av Mose tillsammans med de midjanitiska hövdingarna Evi, Rekem, Sur, Hur och Reva, Sichons furstar, som bodde i landet.


text:
Floden Jordan utgjorde gräns för Rubens stam. Detta var rubeniternas egendom, efter deras släkter, med städer och byar.


text:
<pb/>Området omfattade Jaser och alla städer i Gilead och hälften av ammoniternas land ända till Aroer i närheten av Rabba.


text:
Det sträckte sig också från Heshbon ända till Ramat Hammispa och Betonim och från Machanajim ända till Lo Devars område.


text:
I dalen fick de Bet Haram, Bet Nimra, Suckot, Safon, resten av landet som tillhört kung Sichon i Heshbon. Floden Jordan utgjorde gränsen upp till änden av Gennesaretsjön till flodens östra sida.


text:
<pb/>Deras område sträckte sig norrut från Machanajim och omfattade hela Bashan, kung Ogs tidigare kungadöme, och alla Jairs sextio städer i Bashan.


text:
Hälften av Gilead med kung Ogs huvudstäder Ashtarot och Edrei gavs åt ena hälften av ättlingarna till Makir, Manasses son, efter deras släkter.


text:
Men Mose hade inte tilldelat Levis stam något område, för HERREN, Israels Gud, var deras egendom, så som han hade lovat dem.


text:
<pb/>Detta är de områden som israeliterna fick som egendom i Kanaans land och som prästen Elasar, Josua och ledarna för de olika stammarna tilldelade dem


text:
<pb/>Mose hade redan gett landområden åt de 2,5 stammarna på östra sidan Jordan. Åt leviterna gav han inget landområde bland dem.


text:
Josefs stam hade blivit två separata stammar, nämligen Manasses och Efraims, och leviterna fick inte något land alls, förutom städerna som de skulle bo i och de kringliggande betesmarkerna för deras boskap.


text:
<pb/>Under ledning av kenisséen Kalev, Jefunnes son, kom en delegation från Judas stam till Josua i Gilgal. ”Du vet ju vad HERREN sa till gudsmannen Mose om dig och mig när vi var vid Kadesh Barnea”, sa Kalev till Josua.


text:
”Då var jag fyrtio år och Mose HERRENS tjänare hade sänt mig från Kadesh Barnea för att spionera på Kanaans land. Jag rapporterade vad jag ansåg vara sanning,


text:
men våra bröder som var med oss skrämde folket så att de inte vågade gå in i landet. Eftersom jag hade följt HERREN, min Gud, troget,


text:
svor Mose då denna ed: ’Den del av landet som du just har besökt ska tillhöra dig och dina efterkommande för all framtid eftersom du varit HERREN, min Gud, trogen.’


text:
<pb/>Som du ser har HERREN låtit mig leva, som han lovade för de fyrtiofem år som gått sedan HERREN gav Mose det löftet och medan Israel vandrade omkring i öknen, och idag är jag åttiofem år.


text:
Jag är lika stark nu som jag var då Mose skickade oss ut på detta uppdrag och jag kan fortfarande strida lika bra.


text:
Ge mig nu bergsbygden som HERREN lovade mig! Du hörde själv talas om anakiterna som bor där i befästa städer, men om HERREN är med mig, ska jag driva ut dem ur landet som han lovade.”


text:
därför att han hade troget följt HERREN, Israels Gud, och därför är Hebron fortfarande hans egendom.


text:
Tidigare hade Hebron kallats Kirjat-Arba efter en stor hjälte bland anakiterna. <pb/>I landet rådde sedan fred.


text:
och gick utmed södra sidan av Skorpionhöjden och vidare in i öknen Sin till Hesron söder om Kadesh Barnea, sedan upp till Addar och därefter mot Karka


text:
och Asmon, tills den slutligen nådde Egyptens bäck och följde den till Medelhavet. Detta är deras sydgräns.


text:
<pb/>Den östra gränsen sträckte sig utmed Döda havet till floden Jordans utlopp. <pb/>Den norra gränsen började vid viken där Jordan rinner ut i Döda havet,


text:
sträckte sig därifrån upp mot Bet-Hogla och fortsatte norr om Bet Haarava till Bohans, Rubens sons, sten.


text:
Därifrån gick gränsen upp till Devir från Akors dal i nordlig riktning mot Gelilot som ligger mitt emot Adummimshöjden söder om bäcken. Gränsen gick sedan fram till Shemeshkällan ut till Rogelkällan


text:
och fortsatte upp mot Hinnoms sons dal söder om Jevus höjd där Jerusalem ligger. Därefter gick gränsen upp till toppen av det berg som ligger ovanför Hinnoms dal i norra delen av Refaimdalen.


text:
Därifrån drogs gränsen från toppen av berget fram till Neftoachkällan och vidare till städerna i Efrons bergsbygd, innan den vände mot Baala vilket är ett annat namn för Kirjat-Jearim.


text:
<pb/>Från Baala gick gränsen västerut mot Seirs bergsbygd och fram till Jearims bergshöjd, dvs. Kesalon, och vidare ner till Bet Shemesh förbi Timna


text:
till Ekrons norra sluttning där den böjde sig mot Shickeron och berget Baala, passerade Javneel och slutade vid Medelhavet.


text:
<pb/>Josua gav en del av Judas område åt Kalev, Jefunnes son, som HERREN hade befallt och han fick därför staden Kirjat-Arba, som fått sitt namn efter Anaks stamfar Arba men som också kallades Hebron.


text:
När hon kom till Otniel, uppmanade hon honom att be hennes far om ett stycke mark. När hon steg av<f>[21]</f> från sin åsna frågade Kalev henne: ”Är det något du önskar?”


text:
Hon svarade: ”Ge mig en gåva! Du har gett mig land i Negev, men ge mig några vattenkällor också!” Då gav Kalev henne de övre och nedre källorna.


text:
Shaarajim, Aditajim, Gedera och Gederotajim. Tillsammans var detta fjorton städer med kringliggande byar.


text:
mot Ashdod med kringliggande byar och till Gaza med dess byar ända fram till Egyptens bäck och Medelhavet.


text:
<pb/>Men Judas stam kunde inte driva ut jevuséerna som bodde i staden Jerusalem och därför bor jevuséerna bland Judas folk i Jerusalem än idag.


text:
<pb/>Josefs ättlingar fick ett område från floden Jordan vid Jeriko öster om Jerikos vatten genom öknen och från Jeriko upp genom bergsbygden till Betel.


text:
Därefter gick den västerut ner till jafletéernas område ända ner till Nedre Bet-Horons område, sedan till Geser och vidare ut mot Medelhavet.


text:
<pb/>Detta område fick Efraims ättlingar, efter sina släkter: <pb/>Gränsen för Efraims område gick i öster från Atarot Addar till Övre Bet Horon.


text:
Därifrån gick den ut mot Medelhavet. Från Mikmetat i norr fortsatte den sedan förbi Taanat Shilo och vidare österut till Janoach.


text:
Från Tappuach gick gränsen västerut och följde Kanabäcken till Medelhavet. Detta är området som Efraims stam fick efter sina släkter.


text:
<pb/>Men efraimiterna drev inte bort de kanaanéer som bodde i Geser och därför bor de kvar bland efraimiterna än idag och utför tvångsarbete.


text:
<pb/>Manasses område var detta: Manasse var Josefs äldste son. Manasses förstfödde son Makir, som var far till Gilead, hade redan fått Gileads land och Bashan, för han var en stridsman.


text:
Också övriga manassiter, Aviesers, Heleks, Asriels, Shekems, Hefers och Shemidas familjer, gavs områden efter deras släkter. Dessa var Manasses, Josefs sons manliga ättlingar, släkt för släkt.


text:
<pb/>Men Hefers son Selofchad, sonson till Gilead, sonsons son till Makir och sonsons sonson till Manasse, hade inte några söner. Han hade bara döttrar som hette Machla, Noa, Hogla, Milka och Tirsa.


text:
Dessa gick till prästen Elasar och till Josua och de övriga ledarna och sa: ”HERREN sa till Mose att vi skulle få områden så som männen i vår stam.” Då gav man dem, så som HERREN hade befallt, områden på samma sätt som åt deras manliga släktingar.


text:
<pb/>Manasses stams gräns sträckte sig från Asher fram till Mikmetat som ligger öster om Shekem. Därifrån gick gränsen söderut mot dem som bor vid Tappuachkällan.


text:
Tappuachområdet tillhörde Manasse men själva Tappuach, på gränsen till Manasses land, tillhörde Efraims stam.


text:
Från Tappuach sträckte sig gränsen vidare ner till Kanabäcken. Söder om bäcken låg städer som tillhörde Efraims stam, fastän de var belägna inom Manasses område. Manasses gräns gick vidare norr om bäcken till havet.


text:
Landet i söder tillhörde Efraim och i norr Manasse. I väster var Medelhavet gräns för Manasses område. I norr gränsade det till Ashers område och i öster till Isaskars område.


text:
<pb/>Manasses stam fick också följande städer som låg på Isaskars och Ashers områden: Bet-Shean, Jivleam, Dor, En-Dor, Tanak och Megiddo med deras respektive kringliggande byar.


text:
<pb/>Men eftersom Manasses ättlingar inte kunde fördriva folket som bodde i dessa städer, kom kanaanéerna att bo kvar där.


text:
När Israels folk senare blev starkare, fick kanaanéerna utföra tvångsarbete, men de drevs inte bort.


text:
<pb/>Josefs ättlingar kom till Josua och frågade: ”Varför har du bara gett oss en enda del av landet när vi nu är ett så talrikt folk och HERREN har välsignat oss hittills?”


text:
<pb/>”Om ni är så talrika och bergsbygden i Efraim inte räcker till för er, kan ni röja i skogsområdet där perisséerna och rafaéerna bor”, svarade Josua.


text:
<pb/>”Bergsbygden räcker inte till för oss”, sa Josefs stammar, ”och kanaanéerna på slätten runt Bet-Shean med dess lydstäder och i Jisreels dal har stridsvagnar av järn.”


text:
<pb/>Josua svarade då Josefs ättlingar, Efraim och Manasse: ”Ni är ett talrikt och mäktigt folk och ni ska inte bara få ett område.


text:
Ni ska få ett bergsområde till där det växer skog. Röj det, så blir det ert ända till dess bortre gränser. Driv ut kanaanéerna, även om de är starka och har stridsvagnar av järn.”


text:
<pb/>Israels hela menighet samlades i Shilo och satte upp uppenbarelsetältet. De hade nu kontroll över hela landet,


text:
<pb/>Då frågade Josua: ”Hur länge tänker ni vänta innan ni intar det land som HERREN, era förfäders Gud, har gett er?


text:
Utse tre män från varje stam, så ska jag skicka iväg dem för att utforska landet och göra en beskrivning av de olika områdena och sedan komma till mig.


text:
Männen får dela upp landet i sju delar. Juda ska vara kvar i sitt område i söder och likadant Josef i sitt område i norr.


text:
När ni gjort en beskrivning över de sju delarna av landet, ska ni komma till mig och sedan ska jag kasta lott för er inför HERREN, vår Gud.


text:
Leviterna ska inte ha något område som ni andra, för deras del är att vara HERRENS präster.<f>[23]</f> Gads och Rubens stammar och ena halvan av Manasses stam har redan fått sina områden på östra sidan av Jordan, den arvedel som HERRENS tjänare Mose gav dem.”


text:
<pb/>Männen gav sig alltså iväg och Josua befallde dem att kartlägga landet. Han sa: ”Vandra igenom landet, gör en beskrivning av det och kom tillbaka till mig, så ska jag kasta lott för er inför HERREN i Shilo.”


text:
<pb/>Männen gick och vandrade igenom landet och beskrev de sju delarna i en bok och antecknade alla städerna i de olika områdena. Sedan återvände de till Josua i lägret vid Shilo.


text:
Josua kastade sedan lott för dem i Shilo och fördelade landet åt de olika stammarna, så att de alla fick sin del.


text:
<pb/>Det landområde som lotten tilldelade Benjamins stam, med alla dess släkter, låg mellan de områden som Judas och Josefs stammar tidigare fått.


text:
<pb/>Den norra gränslinjen började vid floden Jordan och gick vid bergssluttningen norr om Jeriko. Sedan fortsatte den västerut genom bergsbygden och öknen vid Bet Aven.


text:
<pb/>Därifrån gick gränsen söder om Lus vid den södra bergssluttningen, dvs. Betel, och fortsatte ner till Atarot Addar nära berget som ligger söder om Nedre Bet Horon.


text:
Där svängde gränslinjen på västsidan mot söder, passerade berget vid Bet Horon och slutade vid Kirjat-Baal, dvs. Kirjat-Jearim, en av Judas stams städer. Detta var den västra sidan.


text:
och ner till bergsfoten vid Hinnoms sons dal norrut i Refaimdalen. Därifrån fortsatte den tvärs igenom Hinnoms dal och gick söder om bergssluttningen där jevuséerna bodde och fortsatte ner till Rogelkällan.


text:
<pb/>Därifrån gick gränslinjen mot nordost till Shemeshkällan och vidare till Gelilot som ligger mitt emot Adummimshöjden. Därefter gick den ner till Bohans, Rubens sons, sten,


text:
och förbi Bet-Hoglas höjd i norr för att sluta vid Döda havets norra vik som utgör södra änden av floden Jordan. Detta var sydgränsen.


text:
<pb/>I öster utgjordes gränsen av floden Jordan. <pb/>Detta var benjaminiternas områden med deras gränser.


text:
<pb/>Följande städer ingick också i det land som Benjamins stam fick, efter sina släkter: <pb/>Jeriko, Bet-Hogla, Emek Kesis,


text:
Sela, Elef, Jevus, dvs. Jerusalem, Giva och Kirjat-Jearim, fjorton städer med kringliggande byar. <pb/>Detta är benjaminiternas områden, efter deras släkter.


text:
<pb/>Nästa stam som fick ett landområde genom lottkastning var Simons stam, med alla dess släkter. Deras område låg inom Judas stams område.


text:
De fick också alla byarna kring städerna så långt som till Baalat Beer, också känt som Ramot i Negev. <pb/>Detta är de områden som tillföll simoniterna, efter deras släkter.


text:
Simons stams egendom kom alltså från det som tidigare hade getts till Juda, för Judas område var för stort för dem och därför tilldelades simoniterna område inne på deras område.


text:
<pb/>Den tredje stammen som fick ett landområde genom lottkastning var Sebulon, med alla dess släkter. <pb/>Deras område sträckte sig ända till Sarid.


text:
Därifrån svängde gränsen västerut och gick nära Marala och Dabbeshet tills den nådde bäcken nära Jokneam.


text:
I andra riktningen gick gränslinjen österut till Kislot Tabors gräns och därifrån till Daverat och Jafia.


text:
<pb/>Den fjärde stammen som fick ett landområde genom lottkastning var Isaskar, med alla dess släkter.


text:
Gränsen gick fram till Tabor, Shachasima och Bet Shemesh fram till Jordan. Tillsammans var det sexton städer med kringliggande byar.


text:
svängde österut mot Bet-Dagon och gick så långt som till Sebulon och Jefta-Els dal och därefter till Bet Haemek och Negiel. Sedan gick den till Kavul,


text:
Efter det svängde gränsen mot Rama och fram till den befästa staden Tyros och kom fram till Medelhavet vid Hosa. Området omfattade också Machalev, Aksiv,


text:
<pb/>Den sjätte stammen som fick ett landområde genom lottkastning var Naftalis stam, med alla dess släkter.


text:
<pb/>Deras gränslinje började vid Helef, vid den stora eken i Besaanannim och sträckte sig till Adami Hannekev, Javneel och Lackum och gick sedan ut vid Jordan.


text:
Den västra gränslinjen började i närheten av Helef och gick förbi Asnot Tabor, sedan till Hukok och förenades med Sebulons gräns i söder och Ashers i väster och med floden Jordan i öster.


text:
<pb/>Men Dans stam fick inte tillräckligt med område och anföll och intog därför Leshem. De dödade folket med svärd och bosatte sig där och de kallade staden för Dan efter sin stamfar.


text:
<pb/>När de avslutat fördelningen av landet efter dess områden, gav folket också ett särskilt landområde till Josua, Nuns son.


text:
Som HERREN hade befallt, gav de honom den stad han ville ha, Timnat-Serach i Efraims bergsbygd. Han byggde upp staden och bosatte sig där.


text:
<pb/>Det här var de områden prästen Elasar, Josua Nuns son och ledarna för de olika stammarna i Israel delade ut i Shilo genom lottkastning inför HERREN vid ingången till uppenbarelsetältet. Så fullbordade de fördelningen av landet.


text:
Om en person har dödat någon oavsiktligt, ska han kunna fly till någon av dessa städer. De ska tjäna som tillflyktsorter undan blodshämnaren.<f>[24]</f>


text:
När någon flyr till en sådan stad, ska han stanna i stadsporten<f>[25]</f> och tala med de äldste i staden om sin sak. Sedan ska de ta emot honom i staden och ge honom en plats där han kan bo.


text:
Om blodshämnaren förföljer honom, får han inte utlämnas, eftersom det var en olyckshändelse och inte ett överlagt mord.


text:
Mannen som förorsakat olyckan ska bo kvar i fristaden tills han stått inför rätta och tills den överstepräst som var i tjänst när olyckan inträffade, har dött. Sedan är han fri att vända tillbaka till sin egen stad och sitt hem.”


text:
<pb/>De städer som utsågs till fristäder var Kedesh i Galileen i Naftalis bergsbygd, Shekem i Efraims bergsbygd och Kirjat-Arba, dvs. Hebron, i Judas bergsbygd.


text:
På östra sidan av Jordan mitt emot Jeriko utsåg de från Rubens stam Beser i öknen på slätten, från Gads stam Ramot i Gilead och från Manasses stam Golan i Bashan.


text:
<pb/>Dessa fristäder var till både för israeliterna själva och för övriga folk som bodde bland dem. Den som oavsiktligt hade vållat någons död kunde fly dit för att slippa bli dödad av blodshämnaren innan han ställts inför menigheten.


text:
<pb/>Sedan kom ledarna för Levis stam till prästen Elasar och Josua samt de övriga ledarna i Israel.


text:
De talade till dem i Shilo i Kanaan: ”HERREN befallde genom Mose att vi leviter skulle få städer att bo i och betesmark för vår boskap.”


text:
<pb/>Då gav israeliterna i enlighet med HERRENS befallning leviterna några av de städer man nyligen intagit och de betesmarker som hörde till dem.


text:
<pb/>Lotten föll först på Kehats släkter. Bland leviterna fick ättlingarna till prästen Aron tretton städer från Judas, Simons och Benjamins stam.


text:
De övriga familjerna bland Kehats släkter fick tio städer från de områden som tillhörde Efraims, Dans och halva Manasses stammar.


text:
Gershons släkter fick genom lottkastning tretton städer från Isaskars, Ashers och Naftalis stammar och Manasses halva stam i Bashan.


text:
Dessa städer med betesmarker gav israeliterna genom lottkastning till leviterna, så som HERREN hade befallt genom Mose.


text:
Dessa städer gavs åt Arons ättlingar som tillhörde Kehats släkter bland leviterna, för lotten föll på dem först.


text:
<pb/>De fick Kirjat-Arba, dvs. Hebron (Arba var anakiternas stamfar), i Juda bergsbygd med kringliggande betesmarker.


text:
De gav prästen Arons ättlingar Hebron, en fristad för dråpare, med dess betesmarker, Livna med dess betesmarker,


text:
Ajin, Jutta och Bet Shemesh med deras respektive betesmarker, allt som allt nio städer från dessa två stammar.


text:
<pb/>De fick Shekem, som var en av fristäderna för dråpare, med betesmarker uppe i Efraims bergsbygd, Geser med betesmarker,


text:
Av den ena halvan av Manasses stam fick leviterna städerna Tanak och Jivleam med respektive betesmarker, två städer.


text:
<pb/>Gershons släkter, en annan del av Levis stam, fick två städer med betesmarker av halva Manasses stam: <pb/><t>Golan i Bashan, en av fristäderna för dråpare, och Beestera, två städer, <pb/></t>


text:
<t>och från Naftalis stam Kedesh i Galileen, som var en av fristäderna för dråpare, med dess betesmarker, likaså Hammot Dor och Karta med deras respektive betesmarker, tre städer.</t>


text:
<pb/>Resten av Levis stam, Meraris släkter, fick av Sebulons stam <pb/><t>Jokneam och Karta med deras respektive betesmarker,</t>


text:
<t>Från Gads stam fick de Ramot, en av fristäderna för dråpare, och Machanajim, båda med sina betesmarker,</t>


text:
<pb/>På så sätt gav HERREN Israel hela det land han med ed hade lovat deras förfäder och de drog in i det och bosatte sig där.


text:
HERREN gav dem fred på alla sidor, så som han med ed hade lovat deras förfäder och ingen av deras fiender kunde stå emot dem. HERREN gav dem alla i deras våld.


text:
och sa till dem: ”Ni har gjort allt vad HERRENS tjänare Mose befallde er och ni har följt varje order jag gett er.


text:
Under hela denna långa tid har ni inte övergett era bröder utan hållit vad HERREN, er Gud, befallt er i sina bud.


text:
Nu har HERREN, er Gud, låtit era bröder få fred, som han lovade. Vänd nu tillbaka hem till det land som ni fått som egendom av HERRENS tjänare Mose, landet på andra sidan floden Jordan.


text:
Men var angelägna om att också i fortsättningen följa alla de befallningar och den lag HERRENS tjänare Mose gav er. Älska HERREN, vandra hans vägar och lyd alla hans bud! Håll fast vid honom och tjäna honom av hela ert hjärta och av hela er själ<f>[26]</f>!”


text:
<pb/>Mose hade gett ena halvan av Manasses stam landet Bashan, medan den andra halvan av stammen hade Josua gett land åt på västra sidan av Jordan. När Josua nu välsignade de hemvändande trupperna,


text:
sa han till dem: ”Återvänd nu hem med de rikedomar ni fått och mängder av boskap, silver, guld, koppar, järn och kläder. Dela bytet ni tagit från fienden med era bröder.”


text:
<pb/>Rubens och Gads stammar och ena halvan av Manasses stam lämnade israeliterna i Shilo i Kanaan och återvände till sitt hemland Gilead, den egendom de tagit i besittning enligt HERRENS befallning genom Mose.


text:
<pb/>När de övriga israeliterna fick höra att de byggt ett altare<f>[27]</f> i Gelilot vid Jordan vid den kanaaneiska gränsen på israeliternas område,


text:
Först skickade man emellertid iväg Pinechas, prästen Elasars son, till Gilead till Rubens och Gads stammar och halva Manasses stam.


text:
Med honom fanns tio ledare från Israel, en från varje stam, och dessa var också huvudmän för sina familjer.


text:
När de kommit in i Gileads land, sa de till rubeniterna, gaditerna och ena hälften av Manasses stam:


text:
<pb/>”Hela HERRENS församling<f>[28]</f> vill veta varför ni gör uppror mot Israels Gud och vänder er bort från HERREN genom att bygga ett altare.


text:
Var det inte nog med att vi syndade vid Pegor?<f>[29]</f> Var inte denna synd som vi ännu inte blivit renade från, trots alla plågor som drabbat HERRENS församling, tillräckligt stor?


text:
Ska ni nu göra uppror mot HERREN igen? Om ni reser er upp mot HERREN idag, kommer han att straffa hela Israels menighet imorgon.


text:
Om ert eget land är orent, då kan ni komma över till oss och slå er ner här på vår sida av floden där HERREN bor bland oss i sitt tält. Men sätt er inte upp mot HERREN och dra inte skuld över oss andra genom att bygga ett annat altare än det som redan finns rest till HERREN, vår Gud!


text:
Straffades inte hela den israelitiska menigheten den gången när Akan, Serachs ättling, hade stulit av det som var vigt åt förintelse? Fler än han fick sätta livet till på grund av hans synd!<f>[30]</f>”


text:
<pb/>Då svarade Rubens och Gads stammar och ena hälften av Manasses stam de israelitiska släktöverhuvudena:


text:
”Gud den mäktige, HERREN den mäktige, HERREN Gud vet och Israel ska också veta det! Om vi har byggt detta altare i uppror och otrohet mot HERREN, så rädda oss inte i dag!


text:
Vi har inte rest detta altare för att offra brännoffer eller matoffer eller gemenskapsoffer. Må HERREN själv straffa oss om det var därför vi gjorde det!


text:
Vi gjorde det därför att vi är rädda för att era barn i framtiden ska säga till våra barn: ’Vad har ni med HERREN, Israels Gud, att göra?


text:
HERREN har låtit Jordan bli en gräns mellan oss och er, ni rubeniter och gaditer. Ni har ingen del i HERREN!’ Era barn kanske får våra barn att sluta frukta HERREN.


text:
utan som ett vittne för oss och er för att visa våra barn och era barn att vi också tillber HERREN med våra bränn- och slaktoffer och gemenskapsoffer. På så sätt ska inte era barn ha någon anledning att säga till våra barn: ’Ni har ingen del i HERREN’.


text:
Vi tänkte att om de skulle säga detta till oss och våra barn, då kan vi svara: ’Se på altaret som våra förfäder byggde med HERRENS altare som förebild. Det är inte avsett för brännoffer eller slaktoffer utan står som ett vittne mellan oss och er.’


text:
<pb/>Vi skulle aldrig komma på tanken att vända oss bort från HERREN eller att göra uppror mot honom genom att bygga ett eget altare för brännoffer, matoffer eller slaktoffer. Det är bara altaret framför HERRENS, vår Guds, boning som ska användas till detta.”


text:
<pb/>När prästen Pinechas och ledarna och överhuvudena för de andra stammarna hörde detta från Rubens och Gads stammar och ena hälften av Manasses stam, godtog de förklaringen.


text:
<pb/>Pinechas, prästen Elasars son svarade dem: ”Idag vet vi att HERREN är mitt ibland oss, eftersom ni inte har varit trolösa mot HERREN som vi trodde. Ni har räddat Israel från HERRENS straff.”


text:
<pb/>Sedan gick Pinechas, prästen Elasars son och de andra ledarna tillbaka från Rubens och Gads stammar i Gilead till de övriga israeliterna i Kanaan och talade om vad som hade hänt.


text:
Israeliterna var nöjda med förklaringen och alla prisade Gud. Sedan talade man inte längre om att börja krig mot Rubens och Gads stammar och ödelägga deras land.


text:
<pb/>Långt senare, när HERREN hade låtit Israel få ro för alla sina fiender och när Josua blivit mycket gammal,


text:
sammankallade Josua hela Israel tillsammans med de äldste, ledarna, domarna och förmännen och sa till dem: ”Jag är nu en gammal man.


text:
Ni har själva sett allt som HERREN, er Gud, har gjort med alla dessa folk för er skull. Han har kämpat för er.


text:
Ni har sett hur jag har genom lottning delat ut åt era stammar som egendom både de kvarvarande folkens landområden och de utrotade folkens områden från floden Jordan till Medelhavet,


text:
för HERREN, er Gud, kommer att driva bort alla de folk som nu bor där. Ni ska erövra hela deras land precis som HERREN, er Gud, har lovat.


text:
<pb/>Var nu starka! Se till att ni följer allt som står skrivet i Moses lagbok! Vik inte av från det åt något håll!


text:
Beblanda er inte med de folk som fortfarande bor kvar i landet. Ni får inte vända er till deras gudar och svära vid dem eller tillbe och tjäna dem.


text:
Var och en av er kan få tusen fiender på flykten, för HERREN, er Gud, strider för er, så som han har lovat.


text:
<pb/>Om ni vänder er bort och börjar beblanda er med andra folk som finns kvar hos er och gifter er med dem,


text:
ska ni veta att HERREN, er Gud, inte längre tänker driva bort dessa folk framför er. Istället kommer de att bli en snara och en fälla för er, en piska på er rygg och taggar i era ögon och ni kommer att utplånas från detta goda land som HERREN, er Gud, har gett er.


text:
<pb/>Det är snart dags för mig att lämna den här världen och ni vet av hela ert hjärta och med hela er själ att inte ett ord har slagit fel av allt det goda som HERREN, er Gud, lovat er. Alla Guds löften till er har gått i uppfyllelse.


text:
Men lika säkert som att HERREN, er Gud, har gett er allt gott han lovade, lika säkert kan han låta det onda drabba er, tills han utplånat er från detta goda land som han själv har gett er.


text:
Om ni bryter HERRENS, er Guds, förbund som han befallt er att hålla och tjänar och tillber andra gudar, kommer HERRENS vrede mot er att bli fruktansvärd och han kommer snabbt att förgöra er från det goda land han har gett er.”


text:
<pb/>Josua samlade alla Israels stammar i Shekem tillsammans med alla äldste, ledare, domare och förmän och de kom och ställde sig inför Gud.


text:
Där höll Josua följande tal till dem: <pb/>”Så säger HERREN, Israels Gud: ’Era förfäder, Terach, Abrahams och Nachors far, bodde för länge sedan öster om floden Eufrat och tillbad andra gudar.


text:
Men jag kallade er far Abraham bort från landet på andra sidan floden och ledde honom in i Kanaans land där han sedan flyttade omkring. Jag gav honom många ättlingar. Jag gav honom Isak


text:
och till Isak gav jag Jakob och Esau. Jag lät Esau få bosätta sig i Seirs bergsbygd, medan Jakob och hans släkt begav sig till Egypten.


text:
Men när jag förde era förfäder ut ur Egypten och ni kom till Sävhavet, kom egypterna efter dem med hästar och vagnar och vagnskämpar ut i Sävhavet.


text:
Då ropade de till HERREN och han lät ett mörker komma mellan dem och egypterna och lät havet vända tillbaka över egypterna, så att de alla drunknade. Ni såg själva vad jag gjorde med egypterna. Sedan bodde ni i öknen under en lång tid.


text:
<pb/>Därefter förde jag er in i amoréernas land på andra sidan Jordan. De stred mot er, men jag gav dem i ert våld så att ni intog deras land och jag förgjorde dem åt er.


text:
Sedan började kung Balak från Moab att kriga mot Israel.<f>[31]</f> Han skickade efter Bileam, Beors son, för att han skulle förbanna er,


text:
men jag lyssnade inte på honom. Istället fick jag honom att välsigna er och så räddades ni undan kung Balak.


text:
<pb/>Ni gick därefter över floden Jordan och kom till Jeriko. Männen i staden stred mot er och det gjorde också amoréerna, perisséerna, kanaanéerna, hettiterna, girgashéerna, hivéerna och jevuséerna. Men jag gav dem alla i ert våld.


text:
Jag sände missmod<f>[32]</f> framför er för att fördriva amoréernas båda kungar och deras folk. Det var inte era svärd eller bågar som gav er segern.


text:
Jag gav er ett land som ni inte hade kämpat för och städer som ni inte hade byggt upp, de städer där ni nu bor. Jag gav er vingårdar och olivplanteringar som ni inte hade planterat och som ni nu fick äta av.’


text:
<pb/>Ni ska därför frukta HERREN och tjäna honom troget och uppriktigt! Gör er en gång för alla av med de avgudar som era förfäder tillbad när de bodde på andra sidan floden Eufrat och i Egypten. Tjäna HERREN!


text:
Men om ni inte vill tjäna HERREN, bestäm då idag vem ni vill tjäna. Vill ni välja de gudar som era förfäder tillbad på andra sidan Eufrat eller kanske de amoreiska gudarna här i landet? Jag och min släkt tänker i alla fall tjäna HERREN.”


text:
HERREN är vår Gud, han som förde ut våra förfäder från slaveriet i Egypten och som gjorde så många stora tecken inför våra ögon. Det var han som beskyddade oss under vandringen och som bevarade oss när vi vandrade genom andra folks länder.


text:
Det var HERREN som drev ut amoréerna och de andra folken som bodde här i landet. Vi vill också tjäna HERREN. Han är vår Gud.”


text:
<pb/>Men Josua svarade folket: ”Ni klarar inte av att tjäna HERREN, för han är en helig och svartsjuk Gud. Han kommer inte att förlåta er olydnad och era synder.


text:
Om ni överger honom och tillber andra gudar, kommer han att låta det gå illa för er och förgöra er, fastän han har varit god mot er under en så lång tid.”


text:
<pb/>”Förstör då alla avgudar ni äger”, sa Josua till dem. ”Håll er till HERREN, Israels Gud, av hela ert hjärta!”


text:
<pb/>Den dagen upprättade Josua ett förbund för folket i Shekem och han läste upp alla lagar och föreskrifter för folket.


text:
<pb/>Josua antecknade allt detta i Guds lagbok. Sedan tog han en stor sten och reste upp den under den stora terebinten vid HERRENS helgedom.


text:
”Den här stenen är ett vittne mot oss, den har hört allt vad HERREN har sagt. Den kommer att vittna mot er om ni tar tillbaka era ord”, sa Josua till hela folket.


text:
Han begravdes på sitt eget område i Timnat-Serach i Efraims bergsbygd på norra sidan av berget Gaash.


text:
<pb/>Israel tjänade HERREN under hela Josuas livstid och så länge de äldste levde som själva kände till hur mycket HERREN gjort för Israel.


text:
<pb/>Josefs ben, som Israels folk hade tagit med sig vid uttåget ur Egypten, begravdes i Shekem på den mark som Jakob hade köpt för 100 kesitor<f>[33]</f> silver av sönerna till Hamor, Shekems far. Marken tillhörde det område som tilldelats Josefs stam.


text:
<pb/>Även Elasar, Arons son, dog. Han begravdes i Giva, den stad som hans son Pinechas hade fått i Efraims bergsbygd.


text:
<pb/>När Josua hade dött, vände sig Israels folk till HERREN för att fråga honom: ”Vilka av oss ska först gå ut i striden mot kanaanéerna?”


text:
<pb/>Då sa Juda till sin bror Simon: ”Följ med mig till mitt område och strid med oss mot kanaanéerna, så ska jag hjälpa dig att inta ert område!” <pb/>Simon följde alltså med Juda.


text:
När Juda gick till anfall, gav HERREN kanaanéerna och perisséerna i deras våld och 10 000 man blev slagna vid Besek.


text:
Adoni-Besek flydde, men de förföljde honom och tog honom till fånga och högg av honom tummar och stortår.


text:
<pb/>”Sjuttio kungar med avhuggna tummar och stortår har ätit av smulorna från mitt bord!” sa kung Adoni-Besek. ”Nu har Gud betalat tillbaka det jag gjort mot dem.” Man förde honom sedan till Jerusalem där han dog.


text:
<pb/>Därefter anföll Juda Jerusalem och intog det. Man dödade alla med svärd och satte eld på staden.


text:
<pb/>Sedan vände sig Judas män mot de kanaanéer som bodde i berglandskapen, i Negev och i Låglandet.


text:
De ryckte fram mot kanaanéerna i Hebron, tidigare kallat Kirjat-Arba, och besegrade Sheshaj, Achiman och Talmaj.


text:
<pb/>Otniel, son till Kalevs yngre bror, Kenas, intog staden och Kalev gav sin dotter Aksa till honom.


text:
När hon kom till Otniel, uppmanade hon honom att be hennes far om ett stycke mark. När hon steg av från sin åsna, frågade Kalev henne: ”Är det något du önskar?”


text:
<pb/>Hon svarade: ”Ge mig en gåva! Du har gett mig land i Negev men ge mig några vattenkällor också!” <pb/>Då gav Kalev henne de övre och de nedre källorna.


text:
<pb/>Ättlingarna till Moses svärfar, kainéerna, hade följt med judéerna från Palmstaden mot Juda öken i Negev nära Arad. De slog sig ner där bland folket.


text:
<pb/>Därefter förenade sig Juda med sin bror Simon och de stred mot kanaanéerna vid staden Sefat. De vigde staden åt förintelse och därför kallas den Horma.<f>[1]</f>


text:
HERREN hjälpte Juda att inta hela bergsbygden, men folket som bodde på slätten kunde de inte besegra, för de hade stridsvagnar av järn.


text:
<pb/>Benjamins stam jagade inte iväg jevuséerna som bodde i Jerusalem och därför bor dessa kvar bland benjaminiterna än idag.


text:
vilka såg en man på väg ut ur staden. De lovade att skona honom, om han visade dem hur de skulle ta sig in i staden.


text:
Han flyttade senare till hettiternas land och byggde upp en stad där som också fick namnet Lus, vilket den fortfarande heter.


text:
<pb/>Manasse lyckades inte driva bort det folk som bodde i Bet-Shean, Taanak, Dor, Jivleam och Megiddo, med deras respektive kringliggande orter. Kanaanéerna hade nämligen föresatt sig att bli kvar i landet.


text:
När sedan israeliterna blev starkare, lät de kanaanéerna arbeta som slavar men tvingade dem aldrig att lämna landet.


text:
På samma sätt förhöll det sig med kanaanéerna som levde i Geser. De bodde kvar bland folket i Efraims stam.


text:
Asheriterna bodde alltså bland de kanaanéer som redan fanns i landet när de kom dit och som de inte kunde driva bort.


text:
Naftali drev inte heller bort invånarna från Bet Shemesh eller från Bet-Anat utan fick bo bland kanaanéerna i landet. Invånarna i Bet Shemesh och Bet-Anat blev israeliternas slavar.


text:
<pb/>Amoréerna tvingade Dans stam tillbaka till bergsbygden och hindrade dem från att komma ner på slätten.


text:
Amoréerna lyckades också till en början hålla sig kvar i Har-Heres, Ajalon och Shaalvim, men när Josefs stam senare växte i styrka gjorde man dem till slavar.


text:
Amoréernas område började vid Akrabbimhöjden, sträckte sig till Sela och fortsatte därifrån vidare uppåt.<f>[2]</f>


text:
<pb/>En dag kom HERRENS ängel upp från Gilgal till Bokim och sa: ”Jag förde er upp ur Egypten och in i det land som jag lovat era förfäder och jag sa att jag aldrig skulle bryta mitt förbund med er,


text:
om ni å er sida inte ingick några förbund med folken som bodde i landet. Jag uppmanade er att riva ner deras avgudaaltaren, men varför har ni varit olydiga?


text:
Jag ska inte längre hjälpa er att driva bort folken som bor här i landet. I stället ska de bli en pik i er och deras gudar ska bli en ständig frestelse för er.”


text:
<pb/>När Josua sände iväg folket, begav sig israeliterna till sina respektive områden för att ta dem i besittning.


text:
Folket tjänade HERREN under hela Josuas livstid och så länge de äldste levde som hade sett alla de märkliga ting HERREN hade gjort för Israel.


text:
<pb/>När hela den generationen hade dött och samlats till sina fäder, växte det upp en generation som varken kände HERREN eller visste vad han gjort för Israel.


text:
de vände sig bort från HERREN, sina fäders Gud, som hade fört dem ut ur Egypten och började i stället tillbe grannfolkens gudar och provocerade så HERRENS vrede.


text:
flammade HERRENS vrede upp mot Israel. Han överlämnade dem till människor som plundrade dem, lämnade dem åt deras fiender på alla håll och de kunde inte längre stå emot dem.


text:
<pb/>När Israel drog ut i strid mot sina fiender, var HERREN mot dem och slog dem, såsom han med ed hade talat om att han skulle göra. De var nu i stor nöd.


text:
Men folket brydde sig inte heller om att lyssna till domarna utan fortsatte att vara otrogna med andra gudar som de tillbad. De avfärdade mycket snart sina fäders tro och vägrade att följa HERREN som deras fäder hade gjort i lydnad för hans bud.


text:
Varje domare som HERREN insatte åt dem och som han var med, räddade under sin livstid Israels folk från dess fiender, för HERREN tyckte synd om dem när de jämrade sig över det förtryck de fick utstå.


text:
Men så snart domaren var död, handlade de värre än deras förfäder hade gjort. De började på nytt följa, tjäna och tillbe andra gudar och tog efter deras seder. De lämnade inte sina ogärningar och sitt trots.


text:
<pb/>Då blossade HERRENS vrede upp mot Israel igen och han sa: ”Eftersom detta folk har brutit det förbund jag upprättade med deras förfäder och inte lyssnar på mig,


text:
ska inte heller jag längre driva bort något av de folk som fortfarande var obesegrade när Josua dog.


text:
I stället ska jag använda dessa nationer för att pröva Israel och se om det vill lyda HERREN och leva som deras förfäder gjorde.”


text:
HERREN lät alltså den tidigare befolkningen bo kvar i landet. Han fördrev dem inte med en gång och gav dem inte i Josuas hand.


text:
<pb/>Här följer en förteckning över de folk som HERREN lämnade kvar i landet för att pröva dem i Israel som inte varit med om krigen i Kanaan


text:
och det gjorde han för att ge de kommande generationerna i Israel tillfälle att lära sig kriga, de som saknade erfarenhet av det:


text:
filistéernas fem hövdingadömen, alla kanaanéer och sidonier, samt hivéerna som bodde i Libanons bergsbygd från Baal Hermon till Levo-Hamat.


text:
<pb/>Dessa folk fanns kvar för att Israel skulle prövas, för att det skulle visa sig om de skulle lyda de befallningar som HERREN hade gett deras förfäder genom Mose.


text:
Israeliterna bodde därför bland kanaanéerna, hettiterna, amoréerna, perisséerna, hivéerna och jevuséerna.


text:
De tog deras unga kvinnor till hustrur och flickorna i Israel gifte sig med deras unga män och de tillbad deras avgudar.


text:
<pb/>Israeliterna gjorde det som var ont i HERRENS ögon. De glömde HERREN, sin Gud, och tillbad avgudar som baalerna och asherorna.


text:
<pb/>HERRENS vrede riktades därför mot Israel och han lät Kushan Rishatajim, kungen av Aram Naharajim, besegra dem. I åtta år fick de tjäna Kushan Rishatajim,


text:
men när folket ropade till HERREN, utsåg han Kalevs brorson Otniel, son till Kenas, Kalevs yngre bror, till att rädda dem.


text:
<pb/>HERRENS Ande kom över Otniel. Han blev Israels domare och drog ut i strid. HERREN gav Arams kung Kushan Rishatajim i hans hand, så att han kunde besegra honom.


text:
<pb/>När israeliterna på nytt gjorde det som var ont i HERRENS ögon, lät han kung Eglon i Moab ta makten över dem på grund av deras ondska.


text:
Denne allierade sig med ammoniterna och amalekiterna och de besegrade Israel och intog Palmstaden<f>[4]</f>.


text:
<pb/>Men när israeliterna i sin nöd ropade till HERREN, sände han dem en räddare, den vänsterhänte Ehud, en benjaminit som var son till Gera och som hade utsetts att resa till Moabs kung Eglon med Israels skatt.


text:
Han tillverkade ett tveeggat svärd som var en knapp halv meter långt och som han kunde binda fast vid högra låret och dölja under sina kläder.


text:
Vid bildstoderna vid Gilgal vände han själv tillbaka till kungen. <pb/>”Jag har ett hemligt budskap till dig”, sa han till kungen. ”Var tysta”, sa kungen och skickade då genast ut de övriga.


text:
Ehud närmade sig kungen som satt ensam i sitt svala rum på sommarpalatsets övervåning och sa till honom: ”Jag har ett budskap från Gud!” <pb/>Kung Eglon reste sig från sin stol.


text:
Då grep Ehud med sin vänstra hand svärdet som han hade vid sitt högra lår och körde det så djupt in i kungens buk


text:
att klingan kom ut på andra sidan och skaftet försvann och doldes helt av fettet. Ehud lät svärdet sitta kvar,


text:
<pb/>När han hade gått och kungens tjänare kom tillbaka och såg att dörrarna var låsta, tänkte de: ”Han är nog på toaletten längre in i huset.”


text:
Men när han inte öppnade dörren efter en lång väntan, tog de en nyckel och öppnade själva. Då fann de sin herre död på golvet.


text:
<pb/>Under tiden de väntade hade Ehud hunnit undan. Han tog sig förbi bildstoderna och flydde till Seira.


text:
När han kom fram till Efraims bergsbygd, blåste han i horn till samling och då drog israeliterna ner från bergsbygden med honom i spetsen.


text:
<pb/>”Följ mig!” sa han till dem. ”HERREN ska lämna moabiterna, era fiender, i ert våld!” <pb/>De drog fram till floden Jordan och besatte alla vadställen över Jordan till Moab, så att ingen kunde ta sig över.


text:
Sedan anföll de moabiterna och dödade omkring 10 000 av deras starka och tappra män och lät ingen av dem komma undan.


text:
<pb/>Ehud efterträddes av Shamgar, son till Anat, han som dödade 600 filistéer med en oxpik och den gången räddade Israel.


text:
och därför lät HERREN dem hamna i kung Javins händer som regerade i Hasor i Kanaan. Högste befälhavare för hans här var Sisera som bodde i Haroshet Haggojim.


text:
Sisera hade 900 stridsvagnar av järn och han gjorde livet outhärdligt för Israel i tjugo år. Israeliterna ropade då till HERREN.


text:
Hon brukade sitta vid Deborapalmen mellan Rama och Betel i Efraims berglandskap. Dit kom israeliterna för att få hjälp att lösa sina tvister.


text:
En dag kallade hon till sig Avinoams son Barak från Kedesh i Naftali och sa till honom: ”HERREN, Israels Gud, befaller dig att mobilisera 10 000 man från Naftalis och Sebulons stammar. Ni ska bege er till berget Tabor.


text:
Jag ska dra Javins här med alla dess stridsvagnar under Siseras befäl mot dig till Kishonbäcken, där du ska besegra dem.”


text:
<pb/>”Det ska jag göra”, svarade hon. ”Jag ska gå med dig, men du kommer inte att få någon ära av ditt sätt att agera. HERREN ska ge Sisera i en kvinnas hand.” Debora följde då med Barak till Kedesh.


text:
<pb/>Barak kallade samman Sebulons och Naftalis stammar till Kedesh och 10 000 man anslöt sig till honom. Debora följde med honom.


text:
Keniten Hever hade skilt sig från de övriga keniterna, ättlingar till Moses svärfar Hovav, och slagit upp sina tält ända framme vid den stora eken i Besaanannim vid Kedesh.


text:
samlade han de 900 järnbeslagna stridsvagnarna och alla sina män och marscherade från Haroshet Haggojim till Kishonbäcken.


text:
”Gå”, sa Debora till Barak. ”HERREN går före dig och han har redan gett Sisera i din hand!” <pb/>När Barak och hans 10 000 män kom nerför Tabors sluttningar,


text:
lät HERREN Sisera och hans män med stridsvagnar drabbas av en förvirring, så att han flydde från sin stridsvagn och sprang till fots.


text:
Barak och hans män förföljde armén och vagnarna ända till Haroshet Haggojim. Hela fiendehären föll för svärd och inte en enda av Siseras soldater överlevde.


text:
<pb/>Under tiden flydde Sisera till fots till Jaels, keniten Hevers hustrus, tält. Det fanns nämligen ett vänskapsfördrag mellan kung Javin i Hasor och dem som tillhörde Hevers familj.


text:
<pb/>Jael gick ut för att möta Sisera och sa till honom: ”Kom in här, min herre, i mitt tält! Var inte rädd!” Sisera gick in i tältet och hon bredde en filt över honom.


text:
”Kan jag få lite vatten? Jag är törstig”, bad Sisera. Men hon gav honom mjölk ur en lägel och gömde honom sedan igen under filten.


text:
”Ställ dig i tältöppningen”, sa han till henne. ”Om någon kommer förbi och frågar om det är någon här, så säg nej.”


text:
<pb/>Strax därefter tog Jael, Hevers hustru, en vass tältplugg och en hammare och smög sig fram till Sisera medan han låg och sov helt utmattad. Hon drev pluggen genom hans tinning så hårt att den gick rakt igenom och ner i marken. Så dog Sisera.


text:
<pb/>När Barak kom för att leta efter Sisera, gick Jael ut för att möta honom. ”Kom, så ska jag visa dig den man du letar efter!” Han följde då med henne in i tältet och fann där Sisera liggande död med tältpluggen genom tinningen.


text:
<pb/><t>”När Israels furstar visar vägen</t> <t>och folket villigt offrar sig,</t> <t>prisa HERRENS namn! <pb/></t>


text:
<t>Hör, ni kungar, lyssna ni härskare!</t> <t>Jag ska sjunga inför HERREN</t> <t>och spela inför Israels Gud. <pb/></t>


text:
<t>Du, HERRE, ledde oss ut ur Seir</t> <t>och fram över Edoms slätter,</t> <t>marken skakade, från himlen strömmade regnet ner</t> <t>och vatten strömmar ur molnen.</t>


text:
<t>På Shamgars, Anats sons, och Jaels tid</t> <t>låg vägarna öde.</t> <t>Vandrarna valde vindlande stigar.</t>


text:
<t>Israel saknade ledare,</t> <t>tills Debora trädde fram,</t> <t>tills hon blev en mor för Israel.</t>


text:
<t>När Israel valde nya gudar</t> <t>kom striden fram till stadsportarna.<f>[5]</f></t> <t>Varken sköld eller spjut fanns.</t> <t>Israels 40 000 saknade vapen.</t>


text:
<t>Mitt hjärta vänder sig till Israels ledare</t> <t>och till alla som villigt följer dem!</t> <t>Prisa HERREN! <pb/></t>


text:
<t>Prisa honom, alla ni som rider på vita åsnor,</t> <t>och sitter på dyrbara mattor</t> <t>och alla ni som går till fots!</t>


text:
<t>Sångarna sjunger lovsång vid brunnen,</t> <t>sången om HERRENS rättfärdiga gärningar,</t> <t>hur han räddade Israel</t> <t>med sina krigare. <pb/>HERRENS folk tågade in</t> <t>genom portarna.</t>


text:
<t>Vakna, Debora,</t> <t>vakna och sjung!</t> <t>Stå upp, Barak!</t> <t>Du, Avinoams son, för bort dina fångar! <pb/></t>


text:
<t>Männen som fanns kvar</t> <t>marscherade ner till de tappra.</t> <t>HERRENS folk kom till mig</t> <t>med sina mäktiga.</t>


text:
<t>Män kom från Efraim,</t> <t>med rotfäste i Amalek,</t> <t>och Benjamin,</t> <t>som följde efter dig med dina skaror.</t> <t>Från Makir kom furstar</t> <t>och från Sebulon män med ledarstav.</t>


text:
<t>Isaskars furstar följde Debora</t> <t>och Barak ner i dalen.</t> <t>Men Rubens stam</t> <t>höll grundliga rådslag.</t>


text:
<t>Varför satt du hemma bland fållorna<f>[6]</f></t> <t>och lyssnade på herdeflöjter?</t> <t>Rubens stam höll grundliga rådslag.</t>


text:
<t>Gilead stannade på andra sidan Jordan.</t> <t>Varför blev Dan kvar vid sina fartyg?</t> <t>Och Asher blev kvar vid stranden</t> <t>i lugn och ro.</t>


text:
<t>Kanaans kungar</t> <t>stred vid Tanak</t> <t>nära Megiddos källor</t> <t>men de blev utan silver och utan byte.</t>


text:
<t>Den brusande floden Kishon,</t> <t>urtidsfloden</t> <t>förde bort dem.</t> <t>Dra vidare, var stark min själ!</t>


text:
<t>Men HERRENS ängel befallde att förbanna Meros.</t> <t>’Förbanna dess inbyggare’, sa han.</t> <t>’De kom inte till HERRENS hjälp,</t> <t>till HERRENS och hjältarnas hjälp.’ <pb/></t>


text:
<t>Välsignad bland kvinnorna ska Jael vara,</t> <t>keniten Hevers hustru,</t> <t>ja, välsignad mer än andra kvinnor som bor i tält.</t>


text:
<t>Han bad om vatten, men hon gav honom mjölk</t> <t>i en dyrbar skål,</t> <t>hon bjöd honom på tjockmjölk.</t>


text:
<t>Hennes hand grep efter tältpluggen,</t> <t>hennes högra hand efter hammaren,</t> <t>och med snickarens hammare</t> <t>slog hon honom i huvudet,</t> <t>genomborrade Siseras tinning.</t>


text:
<t>Siseras mor såg väntande ut genom fönstret</t> <t>och hon ropade:</t> <t>’Varför dröjer hans vagn så länge?</t> <t>Var är klappret av hovar?’</t>


text:
<t>’Bytet de skiftar är stort,</t> <t>en flicka åt var man eller två,</t> <t>dyrbara mantlar åt Sisera</t> <t>och vackra tyger,</t> <t>brokiga dukar, en eller två åt den som tog byte.</t> <t>Allt detta som byte!’ <pb/></t>


text:
<t>HERRE, så ska alla dina fiender förgås,</t> <t>men de som älskar HERREN ska stråla av kraft</t> <t>som den uppgående solen!”</t> <pb/>Därefter fick landet fred i fyrtio år.


text:
<pb/>Israeliterna gjorde det som var ont i HERRENS ögon och han lät dem komma under Midjans välde i sju år.


text:
Varje gång israeliterna hade sått, kom plundrare från Midjan, Amalek och andra folk från öst och angrep dem.


text:
De slog läger på fälten och förstörde skörden. Ända ner till Gaza blev landet skövlat. De lämnade inte någonting kvar att äta och inte heller får, oxar och åsnor.


text:
De kom med sina hjordar och tält, talrika som gräshoppor i svärmar. De kom med sina kameler, alltför många för att kunna räknas, och de stannade ända tills de hade förstört allt som fanns i landet.


text:
sände han en profet till dem som sa: ”Så säger HERREN, Israels Gud: ’Jag förde er ut från Egyptens slaveri


text:
och räddade er från egypterna och från alla som behandlade er illa. Jag fördrev era fiender och gav er det här landet.


text:
Jag talade om för er att jag är HERREN, er Gud, och att ni inte fick tillbe de gudar som dyrkas av amoréerna i vars land ni bor, men ni lyssnade inte till mig.’ ”


text:
<pb/>Men en dag kom HERRENS ängel och satte sig under terebinten vid Ofra på den mark som tillhörde aviesriten Joash. Där höll Joashs son Gideon på att tröska vete i vinpressen som gav honom skydd för midjaniterna.


text:
<pb/>”Herre, om HERREN verkligen är med oss, varför har då allt det här hänt?” svarade Gideon. ”Och hur är det då med alla under som våra förfäder har talat med oss om, som när Gud förde ut dem ur Egypten? Nej, nu har HERREN alldeles lämnat oss och han låter midjaniterna göra slut på oss!”


text:
<pb/>Då vände sig HERREN till honom och sa: ”Jag ska göra dig stark! Gå och rädda Israel undan midjaniternas våld! Det är jag som sänder dig!”


text:
”Men Herre, hur ska jag kunna rädda Israel?” svarade Gideon. ”Min släkt är den oansenligaste i hela Manasses stam och jag själv är den i familjen man sist skulle tänka på för ett sådant uppdrag!”


text:
”Men jag ska vara med dig!” svarade HERREN. ”Du kommer att besegra midjaniterna som om de vore en enda man.”


text:
<pb/>”Om du ser välvilligt på mig”, svarade Gideon, ”så ge mig ett tecken på att det verkligen är du som talar med mig!


text:
Men stanna kvar här, så ska jag gå och hämta en gåva åt dig.” ”Jag ska stanna här tills du kommer tillbaka,” svarade han.


text:
<pb/>Gideon skyndade sig då hem och tillredde en killing och bakade ojäst bröd av en hel säck<f>[7]</f> mjöl. Sedan lade han köttet i en korg och hällde spadet i ett kärl och bar fram det till budbäraren som satt kvar vid terebinten och ställde fram det.


text:
<pb/>”Lägg brödet och köttet där på berghällen och häll över spadet!” sa budbäraren till honom. När Gideon gjort som han blivit tillsagd,


text:
rörde HERRENS ängel vid köttet och brödet med spetsen av sin stav och plötsligt slog det upp eld ur klippan och köttet och brödet brann upp. Samtidigt försvann HERRENS ängel.


text:
<pb/>När Gideon förstod att det verkligen varit HERRENS ängel som talat med honom, utropade han: ”Vad ska jag ta mig till, HERRE Gud, för jag har ju sett HERRENS ängel ansikte mot ansikte!”


text:
<pb/>Och Gideon byggde upp ett altare där och kallade det ”HERREN är frid”. Altaret finns fortfarande kvar i aviesriternas Ofra.


text:
<pb/>På natten sa HERREN till Gideon att ta den andre i ordningen av faderns tjurar, den som var sju år gammal, föra fram den till hans fars baalsaltare, riva ner altaret och hugga sönder asherapålen som stod bredvid.


text:
<pb/>”Bygg ett altare åt HERREN, din Gud! Du ska bygga det uppe på denna kulle. Offra sedan tjuren som ett brännoffer till HERREN och använd virket från den nedhuggna asherapålen som ved!”


text:
<pb/>Gideon tog med sig tio av sina tjänare och gjorde som HERREN hade sagt. Men han gjorde det på natten, för han var rädd att bli upptäckt av de övriga familjemedlemmarna och folket i staden. Han gjorde det därför på natten.


text:
<pb/>Tidigt följande morgon var det några som fick se att baalsaltaret var nerrivet, att asherapålen bredvid var borta och att ett nytt altare hade byggts upp på vilket tjuren hade offrats som brännoffer.


text:
<pb/>”Vem har gjort det här?” frågade man varandra. När de undersökte saken och hörde sig för, kom det fram att det var Gideon, Joashs son, som gjort det.


text:
”För hit din son”, ropade de till Joash. ”Han måste dö! Han har rivit ner baalsaltaret och huggit sönder asheran som stod intill.”


text:
<pb/>Men Joash gav folket svar på tal: ”Vill ni försvara Baals sak? Behöver han verkligen er hjälp? Den som försvarar hans sak ska dödas innan morgonen kommer. Om Baal är en verklig gud, låt honom då försvara sig själv mot den som rivit ner hans altare!”


text:
<pb/>Från den dagen kallades Gideon för Jerubbaal som det sades: Låt Baal försvara sig mot den som river hans altare.


text:
<pb/>Strax därefter förenade sig midjaniterna, amalekiterna och folk österifrån. De gick över floden Jordan och slog läger i Jisreels dal.


text:
Han sände också budbärare till Manasse, Asher, Sebulon och Naftali och uppmanade dem att gå med i striden. Alla följde hans uppmaning.


text:
bevisa det då genom att låta den ull jag lägger ut på tröskplatsen i kväll vara våt av dagg i morgon bitti, men låt marken förbli torr. Då vet jag att du tänker rädda Israel genom mig, som du har lovat.”


text:
<pb/>Och just så blev det. När Gideon kom till tröskplatsen nästa morgon och kramade ur ullen, fick han en hel skål full med vatten.


text:
<pb/>Då sa Gideon till HERREN: ”Bli inte arg på mig, utan låt mig få göra ett försök till. Den här gången ska ullen förbli torr, medan marken runt omkring är våt av dagg.”


text:
<pb/>HERREN gjorde det som Gideon hade önskat. Den natten förblev ullen torr, medan marken runt omkring var täckt av dagg.


text:
<pb/>Tidigt nästa morgon slog Gideon, eller Jerubbaal som han nu också kallades, och hans armé läger vid Harodkällan. Midjaniternas läger låg norr om dem nere i dalen vid foten av Morehöjden.


text:
<pb/>Då sa HERREN till Gideon: ”Ni är alldeles för många! Jag kan inte låta er allesammans strida mot midjaniterna, för då kommer Israels folk att skryta och säga: ’Vi klarade vår räddning själva.’


text:
Meddela folket att alla som är rädda och oroliga får lämna Gilboaberget och gå hem.” 22 000 man vände då hem igen och 10 000 blev kvar.


text:
<pb/>”Det är fortfarande för många”, sa HERREN till Gideon. ”För ner dem till källan, så ska jag göra ett urval åt dig. Den, om vilken jag säger till dig att han ska gå med dig, ska följa med och den, om vilken jag säger att han inte ska gå med dig, ska inte följa med.”


text:
Gideon samlade dem alltså nere vid vattnet och där sa HERREN till honom: ”De som lapar i sig vattnet som en hund, ska du skilja från dem som lägger sig på knä för att dricka.”


text:
<pb/>”Jag ska rädda er med dessa trehundra som lapade vattnet ur sin hand,” sa HERREN till Gideon. ”Skicka hem alla de andra!”


text:
När Gideon hade samlat ihop allas proviant och horn, skickade han hem de övriga israeliterna och behöll de trehundra. Midjaniternas läger låg nedanför honom på slätten.


text:
och lyssna till vad de säger om er. Du kommer att få mod att anfalla lägret.” <pb/>Gideon tog alltså med sig Pura och de gick fram till utkanten av lägret.


text:
Midjaniterna, amalekiterna och östlänningarna uppfyllde dalen som gräshoppor och det var lika omöjligt att räkna deras kameler som sanden på havsstranden.


text:
Gideon kom fram, just som en man höll på att berätta en dröm för sina kamrater. <pb/>”Jag hade en dröm”, sa han. ”Jag såg en kornbrödskaka som rullade in i midjaniternas läger. Den rullade fram mot vårt tält så att det slogs omkull och blev liggande.”


text:
<pb/>”Din dröm kan bara betyda en sak”, sa hans kamrat, ”israeliten Gideons, Joashs sons, svärd. Gud har överlämnat midjaniterna och hela lägret åt honom.”


text:
<pb/>När Gideon hörde om drömmen och dess uttydning, tillbad han Gud. Han återvände till Israels läger och ropade: ”Gör er genast i ordning, för HERREN har gett midjaniternas läger i er hand!”


text:
<pb/>Han delade upp de trehundra männen i tre grupper och gav varje man ett horn och en lerkruka med en fackla i.


text:
Sedan sa han till dem: ”När jag kommer till de första vakterna vid förposten, ska ni göra som jag gör.


text:
Så snart jag och männen i min grupp blåser i hornen, ska ni också blåsa i era horn från alla håll runt lägret och sedan ropa: ’För HERREN och för Gideon!’ ”


text:
<pb/>Gideon och hans hundra män nådde lägrets utkant strax efter vaktavlösningen vid midnatt. <pb/>De blåste i sina horn och slog sönder lerkrukorna de hade med sig.


text:
Alla tre grupperna gjorde likadant. De blåste i hornen och krossade krukorna. De tog facklorna med den vänstra handen och höll i högra handen hornen de stötte i och ropade: ”Svärd för HERREN och för Gideon!”


text:
<pb/>Sedan stod de där, var och en på sin plats runt lägret, medan hela lägret irrade omkring, skrek och flydde.


text:
När de blåste i de trehundra hornen, lät HERREN dem börja slåss mot varandra överallt i hela lägret. De flydde ända bort till Bet Hashitta nära Serera och förbi Tabbat till trakten av Avel Mechola.


text:
Gideon skickade också ut budbärare över hela Efraims bergsbygd med order att dra ut mot midjaniterna och spärra övergångsställena vid Jordan ända upp till Bet Bara. Efraims män samlades och spärrade flodövergångarna ända till Bet Bara vid Jordan.


text:
<pb/>Orev och Seev, midjaniternas två generaler blev tillfångatagna. Orev dödades vid den klippa som nu bär hans namn och Seev blev dödad vid det som numera kallas Seevs vinpress. Israeliterna fortsatte att förfölja midjaniterna och tog med sig Orevs och Seevs huvuden över Jordan och till Gideon.


text:
<pb/>Men ledarna för Efraims stam sa till Gideon: ”Varför gjorde du så här mot oss? Varför skickade du inte bud till oss när du gav dig iväg för att strida mot midjaniterna?” anklagade de honom.


text:
Gideon svarade: ”Vad har jag gjort som kan jämföras med er? Är inte Efraims efterskörd mer än Aviesers vinskörd?


text:
Gud lät er ta de midjanitiska generalerna Orev och Seev till fånga. Vad har jag uträttat jämfört med er?” <pb/>Med dessa ord lyckades Gideon få ledarna att lugna sig.


text:
<pb/>Gideon gick nu över Jordan med sina trehundra män. Trots att alla var mycket trötta, förföljde de fortfarande fienden.


text:
Han bad de styrande i Suckot om några brödkakor för männen som var alldeles utmattade och sa: ”Jag förföljer Sevach och Salmunna, midjaniternas kungar.”


text:
”Ni har ju inte tagit dem till fånga än!” svarade ledarna i Suckot. ”Varför skulle vi förse din här med bröd?”


text:
Då varnade Gideon dem: ”När HERREN låtit oss få tag i dem, ska jag komma tillbaka och slita sönder er med törnen och tistlar från öknen!”


text:
<pb/>Just då befann sig kung Sevach och kung Salmunna i Karkor med de 15 000 man som var allt som återstod av arméerna från östern. Över 120 000 man hade redan dödats.


text:
Då gick Gideon runt dem på karavanvägen öster om Novach och Jogbeha och överraskade den midjanitiska armén med ett anfall.


text:
De båda kungarna flydde, men Gideon förföljde dem och tog dem till fånga och slog hela hären med skräck.


text:
fick han tag i en ung man från Suckot. Gideon förhörde honom och fick honom att skriva ner namnen på alla de sjuttiosju ledarna och äldste i staden.


text:
<pb/>När Gideon kom till Suckot sa han: ”Nu är Sevach och Salmunna här! Ni hånade mig och sa: ’Ni har ju inte tagit dem till fånga än! Varför skulle vi förse dina utmattade trupper med bröd?’ ”


text:
<pb/>Sedan frågade Gideon Sevach och Salmunna: ”De män ni dödade vid Tabor, hur såg de ut?” De svarade: ”De såg ut som du, som kungasöner!”


text:
”Det måste ha varit mina bröder, min mors söner!” utropade Gideon. ”Så sant HERREN lever, om ni hade låtit dem leva, skulle jag inte döda er!”


text:
<pb/>Sedan vände han sig till sin äldste son Jeter och uppmanade honom att döda dem. Men pojken var bara barnet och var rädd för att dra sitt svärd.


text:
<pb/>Då sa Sevach och Salmunna till Gideon: ”Du kan göra det själv. Det måste till en mans styrka!” Då gick Gideon fram och dödade dem och tog de prydnader<f>[8]</f> som hängde kring deras kamelers halsar.


text:
<pb/>Israels män vädjade till Gideon: ”Härska över oss, du och din son och din sonson, för du har räddat oss från Midjans makt!”


text:
Men jag har en önskan. Ge mig en ring var av det ni tagit som byte!” Fienderna var nämligen ismaeliter och de brukade ha guldringar i öronen.


text:
<pb/>”Det ska vi gärna göra!” svarade de och bredde ut ett tygstycke. Där lade var och en ringarna från bytet.


text:
Den sammanlagda vikten blev 1 700 siklar, nästan tjugo kilo. Till detta kom värdet av halsprydnaderna, de purpurrödfärgade kläderna och kamelernas halskedjor.


text:
<pb/>Gideon gjorde en efod av guldet och satte upp den i sin hemstad Ofra. Men alla i Israel började snart trolöst tillbe den. Därför blev den till olycka för Gideon och hans familj.


text:
<pb/>Så gick det alltså till när Midjan blev kuvat av Israel. Midjan reste sig aldrig mer och Israel hade fred i fyrtio år under återstoden av Gideons livstid.


text:
<pb/>Gideon, Joashs son, dog vid hög ålder och man begravde honom i hans far Joashs grav i Ofra i det aviesritiska landet.


text:
<pb/>Men så snart Gideon var död, var israeliterna trolösa och vände sig till baalsgudarna och gjorde Baal Berit till sin gud.


text:
De kom inte längre ihåg HERREN, sin Gud, fast han hade räddat dem från alla deras fiender runt omkring dem.


text:
Inte heller visade de någon godhet mot Jerubbaals, dvs. Gideons, familj trots allt som han hade gjort för dem.


text:
<pb/>En dag gick Jerubbaals son Avimelek till Shekem för att tala med sina morbröder. Han talade till dem och till hela sin mors släkt:


text:
<pb/>”Gå och fråga Shekems ledare om de hellre vill ha sjuttio kungar, Jerubbaals sjuttio söner, än en enda. Tänk på mig som är av ert eget kött och blod!”


text:
<pb/>Hans morbröder gick då till de ledande männen i staden och lade fram Avimeleks förslag. De ansåg att eftersom han var deras släkting, så kunde de acceptera honom.


text:
De gav honom sjuttio siklar silver från Baal Berits tempel och för dem anställde han en del löst folk, äventyrare som följde honom.


text:
Han gick till sin fars hus i Ofra och dödade alla sina sjuttio halvbröder, Jerubbaals söner, på en sten, utom en, Jotam, den yngste av dem alla, som lyckades fly och gömma sig.


text:
Därefter samlades alla invånare i Shekem och Bet Millo och utropade Avimelek till kung under eken invid minnesstenen i Shekem.


text:
<pb/>När Jotam hörde detta, ställde han sig högst uppe på berget Gerisim och ropade till dem: ”Hör på mig, Shekems invånare, så att Gud ska höra er!


text:
men det svarade: <pb/>’Skulle jag sluta att ge olivolja med vilken både Gud och människor äras för att stå och svaja över de andra träden?’


text:
<pb/>Men fikonträdet vägrade också: ’Skulle jag sluta att bära ljuvlig frukt bara för att svaja över de andra träden?’


text:
<pb/>Men vinstocken svarade: ’Skulle jag sluta att ge vin som gläder både gudar och människor bara för att svaja över de andra träden?’


text:
<pb/>Då svarade törnbusken: ’Om det verkligen är sant att ni vill smörja mig till er kung, så kom då och ta er tillflykt under min skugga. Om ni inte gör det, ska eld komma ut ur törnbusken och bränna ner cedrarna i Libanon!’


text:
<pb/>Tänk därför efter, om ni har handlat hederligt och rätt, när ni har utropat Avimelek till kung! Är det rätt mot Jerubbaal och alla hans ättlingar? Är det vad hans gärningar förtjänat?


text:
men ändå har ni gjort uppror mot min fars familj och avrättat hans sjuttio söner på en och samma sten. Och nu har ni utropat hans slavinnas son, Avimelek, till er kung därför att han är släkt med er.


text:
Om ni har handlat rätt mot Jerubbaal och hans familj, då ska ni och Avimelek få glädjas över varandra.


text:
Men om ni har handlat orätt, då ska eld komma från Avimelek och förtära invånarna i Shekem och Bet Millo och en eld från dem ska i sin tur förtära Avimelek!”


text:
Detta skedde som hämnd för våldsdådet mot Jerubbaals sjuttio söner. Deras bror Avimelek som dräpte dem och männen i Shekem som medverkade till det skulle nu få sitt straff.


text:
Shekems män lade sig i bakhåll i bergen för de förbipasserande för att råna dem. Men någon varnade Avimelek för detta.


text:
Samtidigt flyttade Gaal, Eveds son, in i Shekem tillsammans med sina bröder. Shekems invånare fick förtroende för honom.


text:
De gick ut på fältet, skördade och trampade druvorna och samlades till en skördefest i avgudatemplet. De åt och drack och började uttala förbannelser över Avimelek.


text:
<pb/>”Vem är egentligen Avimelek?” frågade Gaal, Eveds son. ”Och Shekem? Varför ska vi vara hans tjänare? Är han inte Jerubbaals son och Sevul hans tillsyningsman? Nej, tjäna ättlingar till Hamor, Shekems far! Varför skulle vi tjäna Avimelek?


text:
Om jag bara hade makt över detta folk, så skulle jag snart göra mig av med Avimelek och säga till honom: ’Samla ihop en här och kom och strid mot mig!’ ”


text:
Han sände i hemlighet ett meddelande till Avimelek och lät honom veta vad som höll på att hända: ”Gaal, Eveds son, och hans släktingar har flyttat till Shekem och nu försöker de få hela staden mot dig.


text:
och storma sedan staden på morgonen när solen går upp. När Gaal och hans män kommer ut för att strida mot dig, kan du göra vad du vill med dem!”


text:
<pb/>Avimelek och hans män bröt upp och lade sig i bakhåll på natten uppdelade i fyra grupper utanför Shekem.


text:
På morgonen när Gaal, Eveds son, stod i stadsporten, kom Avimelek och hans män fram från sitt bakhåll.


text:
<pb/>När Gaal såg dem, ropade han till Sevul: ”Titta upp mot berget där! Det kommer folk där uppifrån.” <pb/>”Nej”, svarade Sevul. ”Det är bara skuggor av bergen som du tar för människor.”


text:
”Jo, titta där! Det kommer folk från landets mitt”, fortsatte Gaal. ”Och där kommer andra på vägen förbi teckentydareken!”


text:
<pb/>Då sa Sevul till honom: ”Hur är det nu med alla dina stora ord? Vem var det som sa: ’Vem är egentligen Avimelek, och varför skulle vi tjäna honom?’ Här är folket du föraktade. Gå nu ut och strid mot dem!”


text:
<pb/>Avimelek bodde sedan kvar i Aruma, men Sevul drev ut Gaal och hans bröder ur staden och lät dem inte längre bo där.


text:
och han lade sig i bakhåll med sina män som han delat upp i tre grupper. När han såg männen från staden komma ut, rusade de fram och gick till attack.


text:
Avimelek och hans grupp stormade fram mot stadsporten och ställde sig framför den, medan de andra två grupperna attackerade och dödade dem som var på fälten.


text:
Avimelek anföll staden hela dagen tills han intagit hela staden och dödat alla som befann sig där inne. Han jämnade den med marken och strödde salt över platsen.


text:
När Shekemtornets invånare hörde detta, tog de sin tillflykt till fästningen<f>[9]</f> vid El Berits tempel.


text:
och han tog sina trupper med sig upp på berget Salmon. Där tog han en yxa, högg av grenar från träden och lade dem på sina axlar. ”Skynda er nu och gör precis som jag!” sa han till sina män.


text:
Då högg också de av var sin gren och följde efter Avimelek till staden. Där staplade de upp veden mot fästningen<f>[10]</f> och tände på. Fästningen brändes och alla Shekemtornets invånare där inne dog, över tusen personer.


text:
I staden fanns ett befäst torn. Dit flydde befolkningen, blockerade ingången och klättrade upp på taket.


text:
var det en kvinna på taket som kastade ner en kvarnsten. Den träffade Avimelek i huvudet och krossade hans skalle.


text:
<pb/>”Dra ditt svärd och döda mig!” ropade han till sin vapendragare. ”Ingen ska få säga att en kvinna dödade Avimelek!” <pb/>Den unge mannen genomborrade då Avimelek med sitt svärd och dödade honom


text:
<pb/>På detta sätt straffade Gud Avimelek för det onda han hade gjort mot sin far när han dödade sina sjuttio bröder.


text:
Gud lät det onda som Shekems män gjort komma över dem själva. Jotams, Jerubbaals sons, förbannelse drabbade dem.


text:
<pb/>Efter Avimelek framträdde Tola, Puas son och Dodos sonson, som räddare för Israel. Han kom från Isaskars stam men var bosatt i staden Samir i Efraims berglandskap.


text:
Han hade trettio söner som red på trettio åsnor och hade trettio städer i Gilead som än i dag kallas Jairs städer.


text:
<pb/>Israeliterna gjorde på nytt det som var ont i HERRENS ögon och tjänade baalerna och astartegudinnorna och även de gudar som dyrkades i Aram och Sidon och av Moab, Ammon och filistéerna. De övergav HERREN och tjänade honom inte längre.


text:
Detta år hade ammoniterna i arton år plågat och förtryckt Israels folk på andra sidan floden Jordan i amoréernas land i Gilead.


text:
Ammoniterna gick över Jordan för att anfalla de områden som tillhörde Judas, Benjamins och Efraims stammar. Israeliterna var i stor nöd.


text:
Då ropade israeliterna på nytt till HERREN: ”Vi har syndat mot dig och övergett dig, som är vår Gud, för att tillbe avgudar!”


text:
<pb/>HERREN svarade dem: ”Har inte jag räddat er från egypterna, amoréerna, ammoniterna och filistéerna,


text:
sidonierna, amalekiterna och maoniterna? Har det funnits något tillfälle då ni ropat till mig om hjälp och jag inte har räddat er?


text:
<pb/>Men de sa till honom: ”Vi har syndat! Straffa oss på det sätt du anser vara bäst, men rädda oss än en gång!”


text:
Sedan gjorde de sig av med de främmande gudar de hade tillbett och tjänade i stället bara HERREN och han kunde inte längre stå ut med att se deras elände.


text:
<pb/>Samtidigt drog sig Ammons armé samman i Gilead och förberedde ett anfall mot Israels armé vid Mispa.


text:
Men folkets ledare i Gilead sa till varandra: ”Vem vill bli vår anförare i striden mot ammoniterna? Han ska bli hövding för alla gileaditerna.”


text:
<pb/>Jefta var en mycket tapper stridsman från Gilead. Han var son till en prostituerad och hans far var Gilead.


text:
Gilead hade söner också med sin hustru. När Jeftas halvbröder växte upp, drev de bort honom. ”Du får inte dela arvet i vår fars hus! Du är ju son till en främmande kvinna”, sa de.


text:
<pb/>Jefta fick fly från sina halvbröder och bosatte sig i landet Tov. Snart slöt sig en grupp äventyrare till honom och följde honom.


text:
När ammoniterna gav sig i strid med Israel, gick de äldste i Gilead för att hämta Jefta från landet Tov.


text:
<pb/>Men Jefta svarade Gileads äldste: ”Ni hatar mig och har kört bort mig från min fars hus. Varför kommer ni till mig nu när ni har råkat i svårigheter?”


text:
”Därför att vi behöver dig”, svarade de. ”Om du vill leda oss mot ammoniterna, ska du bli hövding för alla som bor i Gilead.”


text:
<pb/>Jefta svarade Gileads äldste: ”Om ni hämtar mig hem för att strida mot ammoniterna och HERREN ger dem åt mig, då blir jag er hövding.”


text:
<pb/>Jefta följde då med Gileads äldste och folket gjorde honom till sin ledare och befälhavare. Jefta bekräftade inför HERREN i Mispa vad han hade sagt.


text:
Kungen svarade Jeftas sändebud: ”När israeliterna kom från Egypten, tog de mitt land från Arnon ända till Jabbok och till Jordan. Lämna nu tillbaka allting utan strid!”


text:
sände de bud till kungen i Edom och bad om tillåtelse att passera genom hans land, men han avvisade dem. Då bad de kungen i Moab om samma sak, men de blev avvisade där också och stannade i Kadesh.


text:
<pb/>Slutligen gick de runt Edom och Moab genom öknen och vandrade utmed den östra gränsen tills de kom bortom Moabs land och slog läger vid floden Arnon, men de gick aldrig genom Moabs land. Arnon utgör nämligen gränsen till Moab.


text:
Då sände israeliterna bud till amoréernas kung Sichon som bodde i Heshbon och bad om tillåtelse att få gå genom hans land för att komma till sin bestämmelseort.


text:
Då gav HERREN, Israels Gud, Sichon och allt hans folk i israeliternas våld och de slog dem och intog hela det land där amoréerna bodde.


text:
På så sätt övertog Israel allt amoreiskt land från floden Arnon till Jabbok och från öknen till Jordan.


text:
<pb/>HERREN, Israels Gud, drev ut amoréerna för sitt folk Israel och nu vill du ta deras land i besittning!


text:
Du behåller ju vad din gud Kemosh ger dig och vi kommer att behålla allt som HERREN, vår Gud, ger oss!


text:
Är du förmer än Balak, Sippors son och kung i Moab? Han tvistade inte med israeliterna och han anföll dem inte.


text:
Men nu efter trehundra år kommer ni med detta! Israel har bott här hela tiden, utspridda över hela landet från Heshbon till Aroer och utmed floden Arnon. Varför har ni inte tidigare försökt att ta det tillbaka?


text:
Nej, jag har inte gjort något ont mot dig, utan det är du som har gjort fel genom att dra ut i strid mot mig. Men HERREN, domaren, ska snart visa vem som har rätt, Israel eller Ammon!”


text:
<pb/>Då kom HERRENS Ande över Jefta, och han tågade genom Gilead och Manasse och förbi Mispa i Gilead och anföll Ammons armé.


text:
ska det som först kommer mig till mötes genom dörren när jag kommer hem efter att ha besegrat ammoniterna, tillhöra HERREN och offras som ett brännoffer.”


text:
Ammoniterna led ett mycket stort nederlag och förlorade tjugo städer från Aroer till Minnit och dessutom området ända fram till Avel Keramim. På så sätt blev ammoniterna kuvade av israeliterna.


text:
<pb/>När Jefta återvände hem, sprang hans dotter, hans enda barn  —  han hade inga andra, varken söner eller döttrar, ut för att möta honom. Hon slog på en tamburin och dansade,


text:
men när han fick se henne, rev han sönder sina kläder. ”Ve mig, min dotter!” ropade han. ”Du får mig att krossas och sjunka genom jorden! Jag har gett ett löfte till HERREN och det kan jag inte ta tillbaka!”


text:
<pb/>”Far”, sa flickan. ”Du måste göra med mig det som du har lovat HERREN, för han har låtit dig hämnas dina fiender ammoniterna.


text:
Men låt mig först gå upp till bergen tillsammans med mina väninnor för att under två månader gråta över att jag aldrig blir gift.”


text:
<pb/>”Ja”, svarade han. ”Du får gå.” Hon gick alltså med sina väninnor upp till bergen för att under två månader gråta över sitt öde.


text:
<pb/>Efter två månader återvände hon till sin far som gjorde med henne vad han hade lovat. Hon hade aldrig legat med någon man. Efter detta blev det en sed i Israel


text:
att de unga flickorna under fyra dagar varje år gick bort för att fira minnet av gileaditen Jeftas dotter.


text:
<pb/>Männen i Efraims stam samlades vid Safon och hotade Jefta: ”Varför bad du inte oss vara med i striden mot Ammon? Nu tänker vi bränna ner ditt hus och även dig!”


text:
”Jag kallade på er när jag och mitt folk stred hårt mot ammoniterna, men ni ville inte rädda mig”, svarade Jefta.


text:
”När jag såg att ni inte ville rädda mig, riskerade jag mitt liv och drog ut i strid mot ammoniterna och HERREN gav dem i mitt våld. Vad ger det nu er för rätt att börja strida mot oss?”


text:
<pb/>Jefta samlade alla männen i Gilead och gav sig i strid mot efraimiterna. De besegrade efraimiterna som hade sagt: ”Ni gileaditer är bara flyktingar från Efraim och Manasse!”


text:
Han besatte vadställena över Jordan bakom Efraims armé och varje gång en överlevande från Efraim försökte komma över floden, frågade gileaditerna: ”Tillhör du Efraims stam?” Den som nekade till detta,


text:
uppmanades att säga ”shibbolet”<f>[11]</f>. Om det då blev ”sibbolet” i stället för ”shibbolet”, därför att han inte kunde uttala ordet rätt, dödades han omedelbart på vadstället. På så sätt föll 42 000 efraimiter.


text:
<pb/>Jefta var Israels domare i sex år och när gileaditen Jefta dog, begravde man honom i en av Gileads städer.


text:
Han hade trettio söner och trettio döttrar. Han gifte bort sina döttrar med män utanför sin släkt och skaffade också utifrån trettio flickor som hustrur åt sina söner. I sju år var han domare i Israel


text:
och hade fyrtio söner och trettio sonsöner som red på sjuttio åsnor. I åtta år var han domare i Israel.


text:
Sedan dog Avdon från Piraton, Hillels son, och begravdes i Piraton i Efraims land i amalekiternas bergsbygd.


text:
<pb/>Ännu en gång gjorde Israel det som var ont i HERRENS ögon. HERREN överlämnade dem åt filistéerna i fyrtio år.


text:
för du ska bli gravid och föda en son. Håret på din son får aldrig klippas, för han ska vara en Guds nasir ända från moderlivet och han ska påbörja Israels räddning från filistéerna.”


text:
<pb/>Kvinnan berättade detta för sin man: ”En gudsman visade sig för mig. Han såg ut som Guds ängel och han var fruktansvärd att se på. Jag frågade inte varifrån han kom och han sa inte heller sitt namn.


text:
Däremot sa han till mig: ’Du kommer att bli gravid och föda en son. Han sa också att jag inte skulle dricka vin eller starka drycker och inte heller äta oren mat, för barnet ska bli en Guds nasir från sin födelse ända till sin död.’ ”


text:
Manoach bad då till HERREN: ”Låt denne gudsman komma tillbaka och lära oss hur vi ska göra med barnet som ska födas!”


text:
Gud hörde hans bön och Guds ängel kom igen till Manoachs hustru som då var ute på fältet. Men hennes man Manoach var inte med henne.


text:
Hon skyndade sig därför att få tag på sin make och sa till honom: ”Mannen som kom till mig häromdagen är här igen!”


text:
<pb/>Manoach följde då med henne och frågade mannen: ”Är du samme man som talade med henne häromdagen?” ”Ja, det är jag”, svarade han.


text:
<pb/>”När dina ord går i uppfyllelse, hur ska vi ta hand om honom? Hur ska vi göra med honom?” frågade Manoach honom.


text:
Hon får inte äta druvor eller dricka vin och starka drycker och inte äta något orent. Hon ska hålla allt jag befallt henne!”


text:
<pb/>”Även om du håller mig kvar ska jag inte äta av maten”, svarade HERRENS ängel Manoach. ”Men om du vill förbereda ett brännoffer, så bär fram det till HERREN.” Manoach hade ännu inte förstått att det var HERRENS ängel.


text:
Därför frågade Manoach HERRENS ängel: ”Vad heter du? För när det som du sagt går i uppfyllelse vill vi hedra dig.”


text:
<pb/>Då tog Manoach en killing tillsammans med matoffret och offrade det till HERREN på en klippa. Då lät han något förunderligt ske inför Manoach och hans hustru.


text:
När lågorna från offret på klippan slog upp mot skyn, for HERRENS ängel upp i lågan från altaret mitt framför deras ögon. Då föll Manoach och hans hustru ner med sina ansikten mot jorden.


text:
Detta var sista gången de såg ängeln och Manoach förstod nu att det varit en HERRENS ängel<f>[12]</f>.


text:
Men hon svarade: ”Om HERREN hade tänkt döda oss, skulle han inte ha tagit emot brännoffret och matoffret och han skulle inte heller ha uppenbarat sig för oss och låtit oss se och höra allt detta.”


text:
När han kom hem, sa han till sina föräldrar: ”Jag såg en filisteisk kvinna i Timna. Se nu till att jag får henne till hustru!”


text:
Men de invände: <pb/>”Finns det ingen kvinna i din egen släkt eller bland vårt folk? Varför måste du skaffa dig en hustru bland dessa oomskurna filistéer?” Men Simson sa till sin far: ”Låt mig få henne! Hon är den rätta för mig.”


text:
<pb/>Hans föräldrar förstod inte att HERREN låg bakom detta. Han höll på att lägga ut en fälla för filistéerna som då härskade över Israel.


text:
<pb/>När Simson och hans föräldrar var på väg till Timna, anföll ett ungt rytande lejon honom vid vingårdarna i utkanten av staden.


text:
Men just då kom HERRENS Ande starkt över honom. Han slet isär lejonet så lätt som om det hade varit en killing. Men han nämnde ingenting om detta för sina föräldrar.


text:
<pb/>När han en tid senare återvände dit för att gifta sig med henne, vek han av från vägen för att se på det döda lejonet. Han fann då att en bisvärm hade slagit sig ner i den döda kroppen och där fanns också honung.


text:
Han tog av honungen med sina händer och åt medan han vandrade vidare och han gav också sina föräldrar, men han talade inte om för dem att han skrapat av honungen ur lejonkadavret.


text:
<pb/>Medan hans far gick för att träffa bruden, ställde Simson till med en fest i staden, för det var sed för brudgummen att göra så.


text:
Simson sa till dem: ”Jag ska ge er en gåta! Om ni kan gissa gåtan under de här sju bröllopsdagarna, så ska jag ge er trettio linneskjortor och trettio högtidsdräkter.


text:
Men om ni inte kan gissa rätt, måste ni ge mig trettio fina linneskjortor och trettio högtidsdräkter.” De sa: ”Låt oss höra din gåta nu! Berätta!”


text:
<pb/>Då sa Simson: <pb/><t>”Mat kom från storätaren</t> <t>och det som var sött från den starke!”</t> <pb/>Efter tre dagar hade de ännu inte kommit på lösningen.


text:
<pb/>På den fjärde dagen sa de till bruden: ”Locka din man att ge svaret på den här gåtan, annars ska vi bränna upp både dig och din fars hus! Vi blev väl inte inbjudna till den här festen för att bli alldeles ruinerade!”


text:
Simsons hustru låg över honom, grät och sa: ”Du älskar mig inte alls, du hatar mig, för du har gett mitt folk en gåta, men du har inte talat om svaret för mig!” ”Jag har inte talat om det ens för mina föräldrar. Varför skulle jag då tala om det för dig?” svarade han.


text:
Då fortsatte hon att gråta varje gång hon var tillsammans med honom under hela den återstående tiden av bröllopet. Till slut, på den sjunde dagen, gav han upp, eftersom hon pressade honom så och avslöjade lösningen för henne. Hon gav den då till sina landsmän


text:
och före solnedgången den sjunde dagen fick Simson deras svar: <pb/><t>”Vad är sötare än honung?” sa de.</t> <t>”Och vad är starkare än ett lejon?” <pb/>”Om ni inte hade plöjt med min kviga,</t> <t>skulle ni inte funnit svaret på min gåta”, svarade han.</t>


text:
<pb/>Då kom HERRENS Ande över honom och han gick till Ashkelon. Där dödade han trettio män, tog deras kläder och gav dem till de unga männen som hade svarat rätt på gåtan. Men han var mycket förargad och återvände hem till sina föräldrar.


text:
Hans övergivna hustru gifte sig i stället med den av de trettio unga männen som stått honom närmast.


text:
<pb/>Lite senare, under veteskörden, tog Simson med sig en killing och gick för att besöka sin hustru, men hennes far ville inte släppa in honom till henne.


text:
”Jag trodde att du hatade henne”, sa han. ”Därför lät jag henne gifta sig med din vän. Men hör här, hon har en yngre syster som ser ännu bättre ut. Henne kan du i stället gifta dig med.”


text:
<pb/>Han fångade trehundra rävar, band ihop dem i svansarna två och två och band fast en fackla mellan varje par.


text:
Så tände han facklorna och släppte rävarna lösa bland filistéernas sädesfält. Fälten brändes ner fullständigt tillsammans med kärvar och sädesskylar och även vingårdar och olivplanteringar förstördes.


text:
<pb/>När filistéerna frågade vem som hade gjort allt detta, blev svaret: ”Simson, timnitens svärson. Han har gjort det därför att hans svärfar gett hans hustru till hans vän.” Filistéerna tog då flickan och hennes far och brände dem levande.


text:
<pb/>Och han anföll dem ursinnigt och dödade många. Sedan lämnade han dem och bosatte sig i en grotta vid Etam.


text:
Filistéerna sände i sin tur ett stort uppbåd till Juda och de slog läger där och spred sig mot Lechi.


text:
<pb/>”Varför har ni kommit hit?” frågade då männen i Juda. ”För att ta Simson till fånga och göra med honom vad han har gjort mot oss”, svarade de.


text:
<pb/>Då marscherade 3 000 män från Juda ner till Simson där han bodde i grottan vid Etam. ”Vad är det du har gjort?” frågade de honom. ”Vet du inte att det är filistéerna som råder över oss?” Men Simson svarade: ”Jag betalade bara tillbaka för vad de gjort mot mig!”


text:
<pb/>”Vi har kommit hit för att ta dig till fånga och föra dig till filistéerna”, sa männen till honom. ”Men ni måste svära att inte döda mig!” sa Simson.


text:
”Ja”, svarade de. ”Vi ska bara binda dig och överlämna dig till filistéerna. Vi ska inte döda dig.” De band honom så med två nya rep och tog honom med sig från grottan.


text:
När de kom till Lechi och filistéerna fick syn på honom, ropade de av glädje. Men då kom HERRENS Ande över Simson och repen som han var bunden med slets av som svedda lintrådar och bojorna gled av hans händer.


text:
Simson sa: <pb/><t>”Med en åsnas käke har jag slagit en skara, ja, två.</t> <t>Med en åsnas käke har jag dödat tusen.”</t>


text:
<pb/>Men Simson hade blivit väldigt törstig, så han ropade till HERREN: ”Du har låtit din tjänare uppleva en stor räddning! Måste jag nu dö av törst och falla i dessa oomskurnas händer?”


text:
<pb/>Då lät Gud vatten komma fram ur en fördjupning i marken i Lechi och Simson drack av det och kände sig styrkt. Den platsen kallas därför ”den ropandes källa” och källan finns där än i dag.


text:
Snart fick invånarna i Gaza veta att han var där och de omringade platsen och låg på lur vid stadsporten. De låg stilla hela natten och tänkte: ”I morgon ska vi ta honom och döda honom i gryningen.”


text:
<pb/>Simson stannade kvar där till midnatt. Då gick han upp, lyfte av stadsportarnas dörrar med bom och allt, lade dem på sina axlar och gick iväg med dem upp till toppen av det berg som ligger mitt emot Hebron.


text:
Filistéernas ledare gick då till henne och bad henne lura honom att avslöja vad det var som gjorde honom så stark. De ville övermanna honom och slå honom i kedjor. ”Vi ska då ge dig 1 100 siklar silver”, lovade de.


text:
<pb/>Delila sa till Simson: ”Tala om för mig varför du är så stark! Hur gör man för att besegra och binda dig?”


text:
”Om man binder mig med sju sensträngar som inte hunnit torka, blir jag lika svag som en vanlig människa”, svarade Simson.


text:
<pb/>De filisteiska ledarna kom då till henne med sju färska sensträngar som inte hunnit torka och hon band honom.


text:
Några filistéer hade gömt sig i ett angränsande rum och hon ropade: ”Simson! Filistéerna är här!” Men han slet av senorna som om de varit trådar svedda av eld och hemligheten till hans styrka hade inte blivit avslöjad.


text:
<pb/>Senare sa Delila till honom: ”Du driver med mig och ljuger för mig! Nu måste du tala om för mig hur man kan binda dig.”


text:
”Jo”, sa han. ”Om man binder mig med rep som aldrig varit använda, blir jag lika svag som andra människor.”


text:
<pb/>Delila tog nya rep och band honom med dem. Också denna gång hade några män gömt sig i ett angränsande rum och Delila ropade: ”Simson! Filistéerna är här!” Men han slet sönder repen som om de varit trådar.


text:
<pb/>”Du har lurat mig igen och på nytt ljugit för mig!” klagade Delila. ”Tala nu om för mig hur man kan binda dig.” ”Väv in mina sju flätor i varpen till din väv<f>[13]</f>,” svarade Simson. ”Plugga fast dem, så blir jag lika svag som andra människor.”


text:
<pb/>När han somnat, slog hon fast dem med pluggen och ropade: ”Filistéerna är här, Simson!” Han vaknade och drog genast loss både pluggen och varpen.


text:
”Hur kan du säga att du älskar mig på samma gång som du bedrar mig?” invände hon. ”Nu har du ljugit för mig tre gånger och inte talat om vad det är som gör att du är så stark!”


text:
och till slut avslöjade han hela hemligheten för henne: <pb/>”Mitt hår har aldrig blivit klippt”, sa han. ”Jag har varit en Guds nasir ända sedan min födelse. Om man rakar av mig håret, lämnar styrkan mig och jag blir lika svag som vilken annan människa som helst.”


text:
<pb/>Delila insåg att han äntligen hade sagt henne sanningen och därför skickade hon efter filistéernas ledare. <pb/>”Kom en sista gång, för nu har han talat om hur det ligger till”, sa hon. De kom och hade med sig pengarna till henne.


text:
<pb/>Delila såg till att Simson somnade i hennes knä och tillkallade genast en man som skar av honom hans sju flätor. Då började hon förnedra honom. Hans styrka hade lämnat honom.


text:
<pb/>Då ropade hon: ”Filistéerna är här, Simson!” Simson vaknade och tänkte: ”Jag gör väl som förut. Jag skakar mig fri.” <pb/>Men han visste inte att HERREN hade lämnat honom.


text:
Filistéerna tog honom till fånga. De stack ut ögonen på honom och förde honom till Gaza där han blev bunden med kopparkedjor. Han tvingades att mala säd i fängelset,


text:
<pb/>Filistéerna ställde till med en stor glädjefest och kom med offer till sin gud Dagon och sa: <pb/><t>”Vår gud har utlämnat</t> <t>vår fiende Simson till oss!”</t>


text:
<pb/>När folket såg honom, lovade de sin gud: <pb/><t>”Vår gud har överlämnat</t> <t>vår fiende åt oss,</t> <t>han som har ödelagt vårt land</t> <t>och dödat så många av oss.”</t>


text:
<pb/>I sin segeryra bad de att Simson skulle föras ut till dem, så att de kunde roa sig med honom. Simson fördes då ut ur fängelset och tvingades roa dem. De ställde honom mellan pelarna.


text:
Simson sa till pojken som ledde honom: ”Låt mig få hålla i pelarna som bär upp huset, så att jag kan stödja mig mot dem!”


text:
<pb/>Huset var då alldeles fullt av folk. Filistéernas ledare var också där och på taket fanns 3 000 personer som såg på när man roade sig med Simson.


text:
<pb/>Då bad Simson till HERREN och sa: ”HERRE, tänk på mig och ge mig styrka än en gång, så jag kan hämnas på filistéerna för mina båda ögon!”


text:
<pb/>Sedan tog han tag i de två mittpelarna som bar upp huset och tryckte sig mot dem med högra handen mot den ena och med vänstra mot den andra pelaren.


text:
”Låt mig dö med filistéerna”, sa han. Sedan tryckte han till med all sin kraft och huset rasade samman över filistéernas ledare och allt folket och de som dog vid Simsons död var fler till antalet än de han tidigare hade dödat under hela sin livstid.


text:
<pb/>Senare kom hans bröder och familj dit för att hämta hans kropp. Simson som varit domare i Israel i tjugo år, begravdes mellan Sora och Eshtaol i samma grav där hans far Manoach var begravd.


text:
En dag sa han till sin mor: ”De 1 100 siklar<f>[14]</f> silver som togs från dig och som jag hörde dig uttala en förbannelse över, de finns hos mig. Det var jag som tog dem.” ”HERREN välsigne dig, min son”, svarade hans mor.


text:
<pb/>När han lämnade tillbaka de 1 100 siklarna till sin mor sa hon: ”Jag vill ge HERREN pengarna för min sons räkning och låta göra en snidad och gjuten avgudabild.”


text:
Han gav silvret till sin mor. Hon tog sedan fram 200 siklar och gick till en silversmed som gjorde en snidad och gjuten avgudabild som ställdes i Mikas hus.


text:
Mika hade en helgedom med en efod och några husgudar och han hade avskilt en av sina söner som präst.


text:
Vid denna tid fanns det inte någon kung i Israel, utan var och en gjorde vad han själv fann för gott.


text:
Han gav sig av från Betlehem i Juda till trakten av Efraims bergsbygd. Han letade efter en plats där han kunde bo och på sin väg kom han till Mikas hus.


text:
<pb/>”Varifrån kommer du?” frågade Mika honom. ”Jag är en levit och kommer från Betlehem i Juda,” svarade han. ”Jag letar efter någonstans att slå mig ner.”


text:
”Stanna här hos mig och bli min fader och präst”, sa Mika. ”Jag ska ge dig tio siklar silver om året, kläder och mat.”


text:
<pb/>Det fanns inte någon kung i Israel vid den här tiden. Daniterna försökte fortfarande hitta en plats att slå sig ner på, för de hade ännu inte fått ett eget område bland Israels stammar.


text:
De valde ut fem tappra män från Sora och Eshtaol att spionera på landet där de skulle bo. De representerade varje släkt i stammen och uppmanades att gå och utforska landet. När de kom till Efraims bergsbygd, stannade de i Mikas hem över natten.


text:
De lade märke till den unge levitens dialekt och tog honom avsides och frågade: ”Vem förde dig hit? Vad gör du här? Varför har du kommit hit?”


text:
<pb/>De fem männen fortsatte och kom till Lajish där de lade märke till hur trygga alla verkade vara. Människorna där uppträdde precis som de lugna och säkra sidonierna. Dessutom saknades ingenting i landet utan de var rika. De levde lugnt och fredligt och bodde långt från Sidon och hade mycket liten eller ingen kontakt med andra människor.


text:
<pb/>De fem spionerna återvände så småningom till sitt folk i Sora och Eshtaol. ”Nå, hur var det? Vad säger ni?” frågade man dem.


text:
<pb/>Männen svarade: ”Låt oss gå till anfall! Vi har sett landet och det är rikt. Det är bara för oss att inta det. Tveka inte! Inta det!


text:
När ni kommer dit, kommer ni till ett folk som lever i trygghet och ett land där det finns gott om plats. Gud har gett oss detta land där ingenting saknas.”


text:
De slog läger vid Kirjat-Jearim i Juda och den platsen kallas än i dag för Dans läger. Det ligger väster om Kirjat-Jearim.


text:
<pb/>De fem som varit och spionerat i landet sa till de övriga: ”Det finns en efod därinne, husgudar och en snidad och gjuten gudabild. Det är ju självklart vad ni ska göra!”


text:
Sedan gick de fem fram som varit och spionerat där och lade beslag på den snidade gudabilden, efoden, husgudarna och den gjutna gudabilden. Prästen stod vid ingången tillsammans med de sexhundra beväpnade männen.


text:
<pb/>De fem gick in i Mikas hus och tog den snidade gudabilden, efoden, husgudarna och den gjutna gudabilden. ”Vad gör ni?” frågade prästen.


text:
<pb/>”Var tyst och följ med oss”, sa de. ”Bli fader och präst åt oss i stället! Är det inte bättre för dig att vara präst åt en hel stam i Israel än åt bara en enda man i hans privata hus?”


text:
<pb/>Prästen blev då mycket glad åt att få följa med dem och han tog med efoden, husgudarna och den snidade avgudabilden.


text:
De fortsatte sedan sin vandring med barnen, boskapen och de mest värdefulla ägodelarna främst i kolonnen.


text:
och ropade till dem att stanna. Daniterna vände sig då till honom och frågade: ”Vad menar du med att förfölja oss på det här sättet?”


text:
Mika svarade: ”Ni har tagit med er alla mina gudar som jag låtit göra och min präst och jag har ingenting kvar. Sedan undrar ni vad det är fråga om!”


text:
<pb/>”Vi vill inte höra ett ord till från dig”, svarade männen. ”Annars kan det hända att någon ilsknar till och dödar dig och er allesammans.”


text:
<pb/>De nådde snart fram till Lajish med föremålen som Mika hade gjort och med hans präst. De dödade det intet ont anande folket med svärd och brände sedan ner staden.


text:
Ingen kom för att hjälpa invånarna i staden, för de bodde alldeles för långt borta från Sidon och de hade inte kontakt med andra människor. <pb/>Staden låg i dalen nära Bet-Rechov. Dans män byggde upp staden igen och bosatte sig där.


text:
<pb/>De satte upp avgudabilden och utvalde Jonatan, Gershoms son och Moses<f>[15]</f> sonson, att tillsammans med sina söner bli deras präster ända till dess att folket blev förvisat


text:
och Mikas avgudastaty, som de ställde upp, tillbads av Dans stam så länge Guds helgedom var kvar i Shilo.


text:
<pb/>Vid den tiden, innan Israel hade någon kung, fanns det en man i Levis stam som bodde längst bort i Efraims bergsbygd. Han tog en kvinna från Betlehem i Juda med sig hem som bihustru.


text:
Då gav sig hennes man iväg för att övertala henne att komma tillbaka och han tog med sig en tjänare och två åsnor. Hon bjöd in honom i sin fars hus och han var mycket glad att få träffa honom.


text:
Svärfadern, flickans far, bad honom att stanna och han blev kvar där i tre dagar. De åt och drack och sov över där.


text:
<pb/>På den fjärde dagen var han tidigt uppe och gjorde sig färdig för att ge sig iväg, men flickans far ville att de skulle äta innan de gav sig iväg.


text:
De båda slog sig då ner och åt och drack tillsammans. Sedan bad han honom att stanna ännu en dag så att de kunde fortsätta att umgås.


text:
Först ville mannen gå, men eftersom hans svärfar var så angelägen, gav han slutligen med sig och stannade.


text:
På morgonen den femte dagen var de uppe tidigt igen för att ge sig iväg, men flickans far föreslog nu också: ”Du kan väl stanna till eftermiddagen och styrka dig med något.” Och de båda slog sig ner och åt.


text:
När han och hans hustru och tjänare sedan gjorde sig färdiga för avfärd, sa hans svärfar: ”Det börjar bli ganska sent. Stanna här i natt, så kan vi ha trevligt i kväll och sedan kan ni resa hem tidigt i morgon bitti.”


text:
<pb/>Men nu gick mannen inte att övertala. Han gav sig iväg och med sina sadlade åsnor och med sin bihustru gick han mot Jevus, dvs. Jerusalem.


text:
<pb/>De närmade sig Jevus mot kvällen. ”Nu är det sent”, sa hans tjänare till honom. ”Kan vi inte stanna här i jevuséernas stad i natt?”


text:
<pb/>”Nej”, svarade mannen. ”Vi kan inte stanna i denna främmande stad där det inte finns några israeliter. Vi måste fortsätta till Giva.”


text:
Han sa vidare till sin tjänare: ”Vi kan försöka hinna fram till Giva eller Rama och övernatta på någon av de platserna.”


text:
<pb/>De fortsatte alltså och solen gick ner just som de kom till Giva, en stad som tillhörde Benjamins stam.


text:
Då kom en gammal man förbi på väg hem från sitt arbete ute på fälten. Han var från Efraims bergsbygd men bodde nu i Giva där det för övrigt bara fanns benjaminiter.


text:
<pb/>”Vi är på väg hem från Betlehem i Juda”, svarade mannen. ”Vi ska längst bort i Efraims bergsbygd där jag bor. Jag har varit i Betlehem i Juda och är nu på väg till HERRENS hus. Ingen har bjudit in oss över natten,


text:
men det går ingen nöd på oss, för vi har tillräckligt med foder åt våra åsnor och mat och dryck åt oss, dina tjänare  —  mig själv, min kvinna och den unge man som följer med mig.”


text:
<pb/>”Du är välkommen till mitt hem”, sa den gamle mannen. ”Låt mig få sörja för alla dina behov! Här på torget kan ni ju inte stanna.”


text:
<pb/>Han tog honom med sig hem, gav åsnorna att äta och resenärerna fick tvätta sina fötter. Sedan åt och drack de.


text:
Just som de satt där och mådde gott, kom en grupp onda män till huset och omringade det och började bulta på dörren. De ropade till den gamle mannen som ägde huset: ”Skicka ut mannen som kommit till ditt hus! Vi vill ligga med honom.”


text:
Värden gick ut för att samtala med dem. <pb/>”Nej, mina bröder, begå inte en sådan usel handling med min gäst! Gör inte en sådan skamlig gärning!


text:
Ta i stället min dotter som är oskuld och den här mannens bihustru! Jag ska föra ut dem till er, så kan ni kränka dem och göra vad ni vill med dem. Men ni får inte göra en sådan skamlig gärning mot denne man.”


text:
<pb/>Men de ville inte höra på honom. Då tog den gästande mannen sin bihustru och förde ut henne till dem. De våldtog och kränkte henne hela natten och först i gryningen lät de henne gå.


text:
Hon kom i gryningen och föll ihop utanför huset där hennes man befann sig och låg där tills det blev ljust,


text:
och när hennes man på morgonen steg upp och öppnade dörren, fann han henne liggande där med händerna på tröskeln.


text:
”Res dig nu, så ska vi ge oss i väg”, sa han. <pb/>Men han fick inte något svar. Då lade han henne över åsnan och tog henne med sig hem.


text:
När han kom hem, tog han en kniv och styckade hennes kropp i tolv delar och sände en del till varje stam i Israel.


text:
Alla som såg det sa: ”Någonting så fruktansvärt har inte hänt sedan Israel lämnade Egypten. Begrunda det! Vi måste göra någonting åt det, men säg oss vad!”


text:
<pb/>Israeliterna drog då ut allesammans, från Dan till Beer Sheva, och samlades inför HERREN i Mispa.


text:
Hela folkets, alla Israels stammars, ledare trädde fram inför Guds folk, 400 000 väpnade män till fots.


text:
Ryktet om mobiliseringen av de israelitiska trupperna i Mispa nådde snart Benjamin. Israeliterna sa: ”Berätta hur detta illdåd gick till!”


text:
<pb/>”Jag kom med min bihustru till Giva i Benjamin för att stanna där över natten”, sa leviten, den mördade kvinnans man.


text:
”Samma kväll kom män från staden och omringade huset. Mig tänkte de döda och min bihustru kränkte de så att hon dog.


text:
Då styckade jag hennes döda kropp och sände ut delarna över hela landet, för dessa män hade begått en avskyvärd och skamlig gärning i Israel.


text:
I alla Israels stammar tar vi ut tio man av hundra, hundra av tusen och tusen av tiotusen. De ska förse oss med proviant. Resten ska förinta Giva som straff för deras skamliga gärning de begått i Israel.”


text:
<pb/>Israels stammar skickade budbärare till hela Benjamins stam och ställde krav: ”Ni är skyldiga till ett oerhört brott!


text:
Utlämna dessa onda män från Giva, så att vi kan avrätta dem och rena Israel från all ondska.” Men folket i Benjamin ville inte höra på sina israelitiska bröder.


text:
Bland dessa fanns det 700 vänsterhänta som kunde träffa ett hårstrå med sina slungstenar utan att missa.


text:
<pb/>Före striden drog de israelitiska trupperna upp till Betel för att rådfråga Gud. ”Vilken stam ska anföra oss i striden mot Benjamins folk?” frågade de. ”Juda ska gå först”, svarade HERREN.


text:
efter att ha gått upp och klagat inför HERREN ända till kvällen och rådfrågat honom: ”Ska vi fortsätta att strida mot vår bror Benjamin?” ”Ja!” svarade då HERREN.


text:
och även den dagen ryckte benjaminiterna ut, så att de förlorade ytterligare 18 000 man, allesammans beväpnade med svärd.


text:
<pb/>Då drog alla israeliterna, hela armén, upp till Betel och grät inför HERREN och fastade till kvällen och offrade brännoffer och gemenskapsoffer åt HERREN.


text:
och Pinechas, Elasars son och Arons sonson, gjorde tjänst inför HERREN. De frågade: ”Ska vi gå ut igen och strida mot vår bror Benjamin eller inte?” HERREN svarade: ”Ja, gör det! Jag ska ge honom i ditt våld i morgon.”


text:
och gick sedan på den tredje dagen ut mot benjaminiterna och gjorde sig i ordning för strid utanför Giva så som de gjort tidigare.


text:
Benjamins trupper kom ut ur staden och lurades bort från staden. Då började Benjamin precis som tidigare att angripa fiender utmed vägarna över fälten till Betel och till Giva och lyckades döda ett trettiotal israeliter.


text:
<pb/>Då ropade man i Benjamins armé: ”Vi besegrar dem igen!” Men de israelitiska soldaterna hade i förväg gjort upp att de skulle dra sig tillbaka och locka dem bort från staden ut till vägarna.


text:
Alla israeliterna drog sig tillbaka och ställde upp sig i Baal Tamar och de som fanns i bakhåll strömmade fram från sina ställen väster om Giva.


text:
De 10 000 israelitiska elitsoldaterna gick till anfall mot Giva och Benjamin förstod inte hur stor faran för nederlag i själva verket var.


text:
<pb/>HERREN lät Israel besegra Benjamin och Israels armé dödade 25 100 man i Benjamin den dagen, alla beväpnade män.


text:
<pb/>Nu insåg benjaminiterna sitt nederlag. Israels män drog sig alltså tillbaka från Benjamin, för de litade på sitt bakhåll vid Giva.


text:
Israeliterna hade kommit överens med dem som låg i bakhåll att de skulle sända ett stort rökmoln från staden.


text:
Israeliterna gjorde helt om i striden och då slog benjaminiterna ihjäl ett trettiotal av dem och sa: ”Vi har slagit dem precis som förra gången.”


text:
Israeliterna vände nu helt om och benjaminiterna greps av skräck, eftersom de insåg att olyckan var över dem.


text:
De flydde ut i öknen för israeliterna, men de kunde inte undgå striden, för männen som varit i staden kom och slog ner dem.


text:
De omringade och krossade benjaminiterna och förföljde dem utan uppehåll till en plats öster om Giva.


text:
När de vände och flydde ut i öknen bort mot Rimmons klippa, dödades 5 000 utmed vägen och de förföljde benjaminiterna och dödade ytterligare 2 000 närmare Gidom.


text:
Men Israels armé återvände och dödade allt och alla, även boskapen, som tillhörde Benjamin och brände ner varje stad i hela området.


text:
<pb/>Israeliterna hade svurit vid Mispa att de aldrig skulle tillåta sina döttrar att gifta sig med män från Benjamins stam.


text:
<pb/>”HERRE, Israels Gud”, bad de. ”Varför skulle detta hända? Varför måste en av Israels stammar saknas idag?”


text:
<pb/>Följande morgon var de uppe tidigt och byggde ett altare där de offrade brännoffer och gemenskapsoffer.


text:
Och de sa till varandra: ”Var det någon stam i Israel som inte var representerad när vi höll vårt rådslag inför HERREN i Mispa?” Man hade nämligen svurit en ed att den som inte infann sig inför HERREN i Mispa skulle dödas


text:
och nu var det stor sorg i hela Israel över deras bröder benjaminiterna. ”En hel stam är borthuggen från Israel”, sa de.


text:
”Och hur ska vi få hustrur åt de män som finns kvar, eftersom vi har svurit vid HERREN att inte ge dem våra döttrar?”


text:
<pb/>Då frågade de: ”Finns det någon av Israels stammar som inte infann sig inför HERREN i Mispa?” De upptäckte att ingen från Javesh i Gilead hade kommit till lägret för att delta i samlingen.


text:
”Så här ska ni göra”, sa de, ”alla män och alla kvinnor som legat med en man ska ni viga åt förintelse.”


text:
Bland invånarna i Javesh i Gilead fann de 400 unga flickor som ännu inte haft någon man och dem förde man till lägret i Shilo i Kanaan.


text:
<pb/>Sedan sände Israel en fredsdelegation till det som återstod av Benjamin vid Rimmons klippa och erbjöd dem fred.


text:
Dessa benjaminiter återvände hem och fick de 400 flickorna från Javesh i Gilead som man låtit leva, men flickorna räckte inte åt alla.


text:
<pb/>”Hur ska vi bära oss åt för att skaffa hustrur åt de andra när nu alla kvinnor i Benjamins stam är döda?” frågade de äldste i menigheten.


text:
”Det måste finnas något sätt att rädda Benjamin, så att inte en hel stam i Israel går förlorad för alltid.


text:
Men vi kan inte ge dem våra egna döttrar. Vi israeliter har ju svurit en ed: förbannad är den som ger en hustru åt någon benjaminit.”


text:
<pb/>”Men”, sa de, ”varje år firas ju HERRENS högtid i Shilo.” Shilo ligger norr om Betel på östra sidan av vägen mellan Betel och Shekem söder om Levona.


text:
och när ni ser flickorna från Shilo komma ut för att dansa, ska ni rusa fram och ta till er var sin hustru och föra dem med er hem till Benjamin.


text:
När deras fäder och bröder kommer till oss och protesterar, ska vi säga: ’Visa oss medlidande och försök förstå! Alla fick inte tag i en hustru i kriget och ni kunde ju inte ha gett era döttrar till dem utan att ha dragit skuld över er.’ ”


text:
<pb/>Männen från Benjamins stam gjorde som de blivit tillsagda. De kidnappade var och en åt sig en hustru av de dansande flickorna och tog dem med sig hem till sitt eget land. Sedan byggde de upp sina städer på nytt och bosatte sig i dem.


text:
Och israeliterna återvände var och en till sin stam och sin släkt, var och en till sitt eget område.


text:
<pb/>Det fanns inte någon kung i Israel på den tiden och var och en gjorde vad han själv fann för gott.


text:
<pb/>Vid den tid när domare regerade i Israel, blev det en svår hungersnöd i landet. En man från Betlehem i Juda lämnade då landet tillsammans med sin hustru och sina två söner och bosatte sig i Moabs land.


text:
Han hette Elimelek, hans hustru hette Noomi, och hans två söner Machlon och Kiljon. De var efratiter från Betlehem i Juda och kom till Moab för att stanna där.


text:
Hon beslöt sig då för att återvända till Israel tillsammans med sina sonhustrur, för hon hade hört att HERREN hade tagit sig an sitt folk och gett dem bröd.


text:
Så lämnade hon platsen där hon bott och hennes två svärdöttrar följde med henne på vägen tillbaka till Juda.


text:
<pb/>Hon sa till sina båda sonhustrur: ”Vänd ni tillbaka till era mödrar och deras hem! HERREN ska visa er nåd såsom ni har visat mot både mig och våra döda.


text:
Må han också ge er trygghet med hem och make!” <pb/>Sedan kysste hon dem och då började de båda att gråta.


text:
<pb/>”Vänd tillbaka, mina döttrar”, svarade Noomi. ”Varför skulle ni följa mig? Jag har ju inte några yngre söner som ni kan gifta er med.


text:
Nej, mina döttrar, gå tillbaka till era föräldrahem, för jag är alldeles för gammal för att gifta mig. Även om jag skulle tänka att ännu finns det hopp för mig och jag skulle bli med barn redan i kväll och få söner,


text:
skulle ni då kunna vänta på att de blir giftasvuxna? Skulle ni förbli ogifta så länge? Nej, mina döttrar, min lott är för bitter för er, för HERREN har låtit allt detta drabba mig.”


text:
<pb/>Och så fortsatte de att gråta och Orpa kysste sin svärmor till farväl, men Rut höll sig fast vid Noomi.


text:
<pb/>”Nu har din svägerska gått hem till sitt folk och sin gud”, sa Noomi till henne. ”Du borde göra likadant.”


text:
<pb/>Rut svarade: ”Tvinga mig inte att lämna dig, och gå tillbaka, för jag vill gå dit du går och bo där du bor. Ditt folk ska vara mitt folk och din Gud ska vara min Gud.


text:
Jag vill dö där du dör och bli begravd där. Måtte HERREN straffa mig om något annat än döden får skilja oss åt!”


text:
<pb/>När Noomi förstod att Rut hade bestämt sig och att hon inte kunde övertala henne, slutade hon att diskutera saken.


text:
<pb/>De kom alltså till Betlehem tillsammans och hela staden blev förvånad över att få se dem. <pb/>”Kan det verkligen vara Noomi?” undrade kvinnorna.


text:
<pb/>”Kalla mig inte Noomi”, sa hon till dem. ”Kalla mig i stället Mara<f>[1]</f>, för den Väldige har låtit mig uppleva så mycket bitterhet.


text:
Jag gick härifrån rik och HERREN har låtit mig komma tillbaka tomhänt. Varför ska ni kalla mig Noomi när HERREN har vittnat mot mig och den Väldige sänt mig sådana olyckor?”


text:
<pb/>Noomi återvände med sin moabitiska sonhustru Rut från Moab till Betlehem just när kornskörden skulle börja.


text:
En dag sa moabitiskan Rut till Noomi: ”Jag vill gå ut på någon åker och plocka upp den säd som skördemän lämnat. Det finns kanske någon som vill visa mig välvilja och tillåter mig göra det.” <pb/>”Gå, min dotter”, svarade Noomi.


text:
Rut gav sig då av, började plocka ax efter skördemännen och den åker hon råkade hamna på, tillhörde just Boas, denne släkting till Elimelek.


text:
<pb/>Boas kom nu från Betlehem och hälsade på skördefolket: ”HERREN vare med er!” De svarade: ”HERREN välsigne dig!”


text:
<pb/>”Det är den moabitiska kvinnan som kom tillbaka hit med Noomi från Moabs land”, svarade förmannen.


text:
”Hon bad mig att få plocka upp den säd som skördemännen lämnat efter sig och hon har hållit på här hela dagen. Hon har bara vilat sig en liten stund där inne.”


text:
Boas sa då till Rut: ”Min dotter, gå inte och plocka ax på någon annan åker, utan stanna här och håll dig till mina tjänstekvinnor!


text:
Se efter var de skördar och följ efter dem! Jag har sagt till mina män att lämna dig i fred. Blir du törstig, kan du bara gå till krukorna och dricka av vattnet som man bär ut hit.”


text:
<pb/>Hon böjde sig ner med ansiktet mot marken och frågade: ”Hur kommer det sig att du är så välvillig mot mig? Jag är ju bara en främling här.”


text:
<pb/>”Ja”, svarade Boas. ”Men jag har hört allt du gjort mot din svärmor sedan din man dog och hur du har lämnat dina föräldrar i ditt eget land och följt med henne hit för att bo bland ett folk som var okänt för dig.


text:
HERREN, Israels Gud, under vars vingar du tagit din tillflykt, må löna dig allt du gjort, ja, må han ge dig full lön för det!”


text:
<pb/>Hon svarade: ”Låt mig alltid få möta din välvilja, herre, du har tröstat och uppmuntrat mig, din tjänarinna, fast jag inte ens är en av dina arbetare.”


text:
När det var dags att äta, ropade Boas på henne: ”Kom hit och ät med oss! Ta av brödet och doppa det i vinättikan.” Hon satte sig då ner och åt med hans skördefolk och han gav henne rostad säd. Hon åt sig mätt och fick över.


text:
<pb/>När hon sedan gick tillbaka till sitt arbete, sa Boas till sina män att även låta henne få plocka ax bland kärvarna, inte störa henne


text:
<pb/>Rut arbetade hela dagen och på kvällen, när hon tröskade det som hon plockat, blev det ungefär trettio liter korn<f>[2]</f>.


text:
Hon bar det till sin svärmor i staden och gav det till henne tillsammans med den mat som blivit över sedan hon själv hade ätit.


text:
<pb/>Noomi undrade: ”Var har du plockat allt detta i dag? Var har du arbetat? Gud ska välsigna den som varit så vänlig mot dig!” <pb/>Rut berättade då för henne vad hon hade varit med om och nämnde också att mannen hon arbetat hos den dagen hette Boas.


text:
<pb/>”Må HERREN välsigna honom!” sa Noomi till sin svärdotter. ”Han har inte upphört med att visa barmhärtighet mot både levande och döda.” Och hon tillade: ”Boas står oss nära och är också en av våra återlösare<f>[3]</f>.”


text:
<pb/>”Ja”, sa moabitiskan Rut. ”Han har sagt åt mig att jag får gå alldeles bakom skördemännen ända tills hela skörden är bärgad.”


text:
<pb/>Noomi sa till sin svärdotter Rut: ”Det är bra, min dotter, att du går med hans tjänstekvinnor, för du skulle kunna bli antastad på någon annan åker.”


text:
<pb/>Hon stannade så kvar hos Boas tjänstekvinnor och plockade ax under hela kornskörden och sedan också under veteskörden, men hon fortsatte att bo hos sin svärmor.


text:
Boas, vår släkting vars tjänstekvinnor du varit tillsammans med, rensar korn ute på tröskplatsen i kväll.


text:
Bada och använd din bästa parfym! Ta sedan på dig dina finaste kläder och gå ner till tröskplatsen, men låt honom inte se dig förrän han har ätit och druckit.


text:
Se efter var han lägger sig och gå sedan och lyft upp täcket vid hans fötter och lägg dig där. Då kommer han själv att säga vad du ska göra.”


text:
<pb/>Hon gick alltså bort till tröskplatsen på kvällen och följde mycket noga sin svärmors instruktioner.


text:
När Boas hade avslutat sin måltid och kände sig väl till mods, gick han och lade sig bakom högen av säd. <pb/>Då gick Rut dit mycket tyst och lyfte på täcket vid hans fötter och lade sig där.


text:
<pb/>”Vem är du?” frågade han. ”Det är jag, Rut, din tjänarinna”, svarade hon. ”Lägg din mantel över mig för du är min återlösare<f>[4]</f>!”


text:
<pb/>”Må HERREN välsigna dig min dotter!” sa han. ”Du har nu visat en ännu större trohet än tidigare. Du har inte sprungit efter yngre män, vare sig fattiga eller rika.


text:
Var nu inte rädd min dotter! Jag vill göra allt vad du säger. Alla i stadsporten vet vilken respekterad kvinna du är.


text:
Stanna kvar här i natt! Om han vill ta på sig plikten som din återlösare, så får han göra det. Men om han inte vill det, då ska jag göra det, så sant HERREN lever. Ligg nu kvar här tills det blir morgon.”


text:
<pb/>Hon låg alltså kvar vid hans fötter hela natten och gick upp tidigt före gryningen innan folk kunde känna igen varandra, för Boas hade sagt till henne: ”Låt inte folk få reda på att en kvinna varit här på tröskplatsen.”


text:
”Ta hit din schal”, sa han till henne. Sedan hällde han upp sex mått korn i den och lade det på henne. Så gick hon till staden.


text:
<pb/>”Nå, hur gick det min dotter?” frågade Noomi henne när hon kom hem. <pb/>Då berättade Rut allt vad mannen gjort för henne.


text:
Hon nämnde också att han gett henne dessa sex mått korn och sagt att hon inte fick komma hem utan att ha med sig en present till sin svärmor.


text:
<pb/>Då sa Noomi till henne: ”Du kan lugnt vänta min dotter tills du får veta vad som händer! Den där mannen kommer inte att unna sig någon vila förrän han har fullföljt detta. Han kommer att ordna det redan i dag.”


text:
<pb/>Boas gick till stadsporten och träffade där återlösaren han talat om. ”Kom”, sa han till honom. ”Sätt dig här min vän!” Han kom och slog sig ner där,


text:
<pb/>Då sa han till släktingen: ”Noomi, som kom tillbaka till oss från Moab, vill sälja den mark som tillhörde vår bror Elimelek.


text:
Jag tänkte att jag skulle prata med dig om saken, så att du kan köpa den om du så önskar inför mitt folks äldste. Låt mig få veta på en gång om du vill återlösa marken, för om inte du tar den, så gör jag det. Du står först i tur att köpa den och sedan kommer jag.” ”Jag köper den”, svarade mannen.


text:
<pb/>”Om du köper marken av Noomi, innebär det också att du övertar den moabitiska änkan Rut, så att den dödes namn bevaras på hans arv”, sa Boas till honom.


text:
”Då kan jag inte lösa in den”, svarade mannen. ”Det skulle skada min egendom. Lös du in den, för jag kan inte göra det.”


text:
<pb/>På den tiden var det sed i Israel att man tog av sig sin sandal och överlämnade den till den andra parten som ett tecken på att man var överens och att överenskommelsen var bindande.


text:
<pb/>Då sa Boas till de äldste och alla de andra som stod runt omkring dem: ”Ni har alla sett att jag i dag har köpt all Elimeleks, Kiljons och Machlons egendom av Noomi,


text:
och att jag också har betalat för moabitiskan Rut, Machlons änka, så att hon kan bli min hustru och hennes mans namn kan föras vidare, så att det inte utplånas ur hans släkt eller vår stadsport. Ni är vittnen till detta.”


text:
<pb/>Allt folket som stod där och de äldste svarade: ”Vi är vittnen till detta. Måtte HERREN göra denna kvinna som nu kommer in i ditt hus lika fruktsam som Rakel och Lea från vilka hela Israels folk härstammar! Må du bli mäktig i Efrata och en framgångsrik man i Betlehem


text:
och må dina ättlingar, som HERREN ska ge dig genom denna unga kvinna, bli som de som härstammar från Peres, son till Tamar och Juda.”


text:
<pb/>Boas gifte sig alltså med Rut och han låg med henne och HERREN lät henne bli med barn och föda en son.


text:
<pb/>Kvinnorna i staden sa till Noomi: ”Lovad vare HERREN som har gett dig en återlösare! Måtte han bli berömd i Israel!


text:
Han ska få dig att känna dig ung på nytt och sonen ska vara ditt stöd på ålderdomen, för han är son till din sonhustru som älskar dig och är för dig mer än sju söner.”


text:
och grannkvinnorna sa: ”Nu har Noomi fått en son!” Pojken fick namnet Oved och han kom senare att bli far till Jishaj, Davids far.


text:
<pb/>I Ramatajim i Efraims bergsbygd bodde en man som hette Elkana. Han var från Sufs land och son till Jerocham och sonson till Elihu som i sin tur var son till Tochu och sonson till Suf i Efraims stam.


text:
<pb/>Varje år reste Elkana från sin stad till Shilo<f>[1]</f> för att tillbe och offra till härskarornas HERRE. Vid den här tiden var Elis båda söner, Hofni och Pinechas, präster i HERRENS tjänst.


text:
Varje gång Elkana offrade, brukade han ge Peninna och alla hennes söner och döttrar var sin del av offerköttet.


text:
Men åt Hanna gav han en särskild del<f>[2]</f>. Han älskade henne djupt trots att HERREN inte gett henne några barn.


text:
Hennes rival provocerade och retade henne ständigt för den ofruktsamhet som HERREN låtit henne drabbas av.


text:
Detta pågick år efter år. Varje gång Hanna gick till HERRENS hus blev hon hånad av Peninna. Hanna grät och ville inte äta.


text:
”Vad är det, Hanna, varför gråter du?” brukade Elkana, hennes man fråga. ”Varför äter du inte? Varför är du så ledsen? Betyder jag inte mer för dig än tio söner?”


text:
<pb/>Men det hände en gång i Shilo när de hade ätit offermåltiden tillsammans att Hanna gick till HERRENS tempel där prästen Eli satt på sin stol bredvid ingången.


text:
Hon gav honom följande löfte: ”Härskarornas HERRE, se till mig din tjänarinna i min stora sorg! Om du kommer ihåg mig, om du inte glömmer bort mig utan ger mig en son, så ska jag ge honom till HERREN för hela livet och ingen rakkniv kommer någonsin att röra vid hans huvud!<f>[3]</f>”


text:
Hon bad tyst för sig själv. Hennes läppar rörde sig men hennes röst hördes inte. Eli trodde att hon hade druckit sig full.


text:
”Nej, min herre, jag är en hårt prövad kvinna! Jag har inte druckit något”, svarade hon. ”Jag har lagt fram allt som jag burit på inför HERREN.


text:
”Låt mig din tjänarinna alltid få möta din välvilja”, sa hon och gick sin väg. Efter det började hon äta igen och såg inte längre sorgsen ut.


text:
<pb/>Nästa morgon var de tidigt uppe och tillbad inför HERREN än en gång. Sedan återvände de hem till Rama. Och när Elkana nu låg med Hanna, kom HERREN ihåg henne.


text:
Hon blev med barn och födde en son när tiden var inne. Hon kallade honom Samuel,<f>[4]</f> för hon sa: ”Jag bad till HERREN att jag skulle få honom.”


text:
<pb/>Elkana och hela hans familj gick upp igen för att offra sitt årliga offer och löftesoffer inför HERREN.


text:
Hanna följde inte med utan hon sa till sin man: ”Låt mig vänta tills pojken blivit avvand. Sedan ska jag ta med honom till HERREN och låta honom stanna där för alltid.”


text:
<pb/>Elkana svarade: ”Gör det du tycker är bäst! Vänta tills pojken är avvand. Må HERREN bara låta sitt ord gå i uppfyllelse!” <pb/>Hanna stannade därför hemma tills hon slutat amma barnet.


text:
Efter att hon avvant honom, tog hon honom med sig fastän han fortfarande var mycket ung<f>[5]</f>. De tog också med sig en tre år gammal tjur<f>[6]</f> som offer och en säck<f>[7]</f> mjöl och en vinsäck. Så fördes han till HERRENS hus i Shilo.


text:
<pb/>”Min herre, så sant du lever”, sa Hanna till honom, ”jag är den kvinna som stod här bredvid dig och bad till HERREN.


text:
Nu vill jag ge honom till HERREN. Så länge han lever ska han tillhöra HERREN.” <pb/>Därefter tillbad han<f>[8]</f> HERREN.


text:
<pb/>Hanna bad: <pb/><t>”Jag fröjdar mig i HERREN!</t> <t>Han har återupprättat mig<f>[9]</f>.</t> <t>Nu kan jag ge svar på tal till mina fiender,</t> <t>vara lycklig för att du har räddat mig. <pb/></t>


text:
<t>Ingen är helig som HERREN!</t> <t>Det finns ingen annan Gud,</t> <t>ingen enda klippa som vår Gud. <pb/></t>


text:
<t>Sluta upp med ert skrytsamma och stolta tal</t> <t>och era stora ord!</t> <t>HERREN vet allt</t> <t>och han kommer att döma varje handling. <pb/></t>


text:
<t>De som förut var mätta måste nu slava för bröd,</t> <t>medan de som var hungriga får mat.</t> <t>Den ofruktsamma kvinnan har nu sju barn,</t> <t>medan hon som hade många barn tynar bort. <pb/></t>


text:
<t>HERREN dödar</t> <t>och HERREN ger liv.</t> <t>Han leder människor ner i dödsriket</t> <t>och räddar dem därifrån.</t>


text:
<t>Han lyfter de hjälplösa och fattiga ur damm och aska.</t> <t>Han behandlar dem som furstar</t> <t>och låter dem sitta på hedersplatserna. <pb/>Hela jorden vilar på den grund HERREN byggt.</t>


text:
<t>Han kommer att skydda sina frommas steg,</t> <t>men de onda kommer att tystas i mörkret. <pb/>Ingen ska lyckas enbart genom egen styrka.</t>


text:
<t>De som kämpar mot HERREN kommer att krossas.</t> <t>Han dundrar mot dem från himlen.</t> <t>Han dömer hela jorden. <pb/>Han ger makt till sin kung</t> <t>och stor ära<f>[10]</f> till sin smorde.<f>[11]</f>”</t>


text:
<pb/>Därefter återvände Elkana till Rama och pojken blev kvar som HERRENS tjänare under prästen Eli.


text:
Vad prästerna brukade göra mot folket var att när någon offrade ett offer och när köttet tillagades, kom en prästtjänare med en treuddig köttgaffel i handen.


text:
Tjänaren stötte sedan ner gaffeln i kitteln, pannan eller grytan och den bit som kom upp behöll prästen. Detta råkade alla israeliter ut för som kom till Shilo.


text:
Ibland kom tjänaren till och med innan man förbränt fettet och sa: ”Ge prästen det råa köttet att steka, inte det kokta, för prästen vill inte ha kokt kött av dig utan rått.”


text:
Om mannen som offrade köttet svarade: ”Först måste fettet brännas, sedan får du ta så mycket du vill”, då brukade tjänaren säga: ”Nej, ge det till mig genast, annars tar jag det med våld!”


text:
Men HERREN såg mycket allvarligt på denna synd eftersom prästerna behandlade offergåvorna till HERREN respektlöst.


text:
<pb/>Samuel var HERRENS tjänare trots att han bara var ett barn och han bar en linne-efod<f>[12]</f>.


text:
Varje år sydde hans mor också en liten mantel åt honom som hon överlämnade när hon kom med sin man för det årliga offret.


text:
Eli välsignade Elkana och Hanna och sa: ”Må HERREN ge dig barn med denna kvinna i stället för den son hon bad om och som hon gett till HERREN!” Sedan gick de hem igen.


text:
Och HERREN kom ihåg Hanna och gav henne ytterligare tre söner och två döttrar. Men Samuel växte upp inför HERREN.


text:
<pb/>Eli hade nu blivit mycket gammal. När han hörde vad hans söner gjorde mot israeliterna och hur de låg med kvinnorna som tjänstgjorde vid ingången till uppenbarelsetältet,


text:
Om en människa syndar mot en annan, kan Gud medla mellan dem. Men vem kan medla då en människa syndar mot HERREN?” Men de ville inte lyssna till sin far, för HERREN hade redan planerat att döda dem.


text:
<pb/>En gudsman kom till Eli och sa: ”Så säger HERREN: ’Jag uppenbarade mig för din släkt redan när Israels folk var slavar i Egypten under farao.


text:
Din släkt blev utvald bland alla Israels stammar till att vara mina präster, till att stiga upp på mitt altare, bränna rökelse och bära efoden<f>[13]</f> inför mig. Ni fick också alla israeliternas eldoffer.


text:
Varför föraktar du de offer och offergåvor som förs fram till mig? Och varför har du satt dina söner före mig? Både du och dina söner har blivit feta av det bästa från allt som mitt folk Israel offrar!’


text:
<pb/>Därför förklarar jag, HERREN, Israels Gud, att även om jag har lovat att du och din fars släkt alltid ska få tjänstgöra inför mig, kommer det inte att bli så. Jag ska ära dem som ärar mig, men jag ska förakta dem som föraktar mig.


text:
Det ska komma en tid då jag gör slut på styrkan hos dig och i din familj, så att ingen i din släkt når hög ålder.


text:
Du ska få se elände i min boning och hur välståndet ökar i Israel, men i din familj ska ingen få ett långt liv.<f>[14]</f>


text:
Jag rycker dock inte bort er alla från mitt altare, men din blick ska slockna och ditt hjärta sörja. Alla dina ättlingar ska dö i förtid.


text:
<pb/>Jag ska låta en trofast präst uppstå, en som kommer att handla efter mitt sinne och min vilja. Jag ska etablera honom och hans familj så att de för alltid ska vara präster åt min kung, den smorde.


text:
Då ska alla dina ättlingar som är kvar böja sig för honom och tigga om pengar och bröd. Var och en kommer att säga: ’Var snäll och ge mig arbete bland prästerna, så att jag får tillräckligt att äta.’ ”


text:
<pb/>Den unge pojken Samuel fortsatte att tjäna HERREN hos Eli. Vid den här tiden var budskap från HERREN mycket sällsynta. Det var också ovanligt att någon såg en syn.


text:
<pb/>Då hände en gång följande när Eli låg på sin plats. Hans ögon hade nu försvagats så att han inte längre kunde se.


text:
Guds lampa var ännu inte släckt och Samuel låg och sov i HERRENS tempel där Guds ark<f>[15]</f> fanns.


text:
Sedan sprang han till Eli. ”Här är jag”, sa han. ”Du ropade på mig.” ”Jag ropade inte på dig”, svarade Eli, ”gå tillbaka och lägg dig!” Och Samuel lydde.


text:
<pb/>HERREN ropade på Samuel en gång till och, som förut, steg Samuel upp och gick till Eli. ”Ja”, svarade han, ”här är jag. Du ropade på mig.” ”Jag har inte ropat på dig, min son”, sa Eli. ”Gå tillbaka och lägg dig!”


text:
När HERREN nu för tredje gången ropade på honom, steg Samuel än en gång upp och gick till Eli. ”Ja”, sa han. ”Här är jag! Du ropade på mig.” <pb/>Då förstod Eli att det var HERREN som hade ropat på pojken,


text:
och han sa till Samuel: ”Gå och lägg dig igen och om han ropar på dig en gång till, så ska du svara: ’Tala, HERRE, din tjänare hör!’ ” Och så gick Samuel tillbaka och lade sig.


text:
<pb/>Då kom HERREN och ställde sig där och ropade som förut: ”Samuel! Samuel!” Och nu svarade Samuel: ”Tala, din tjänare hör!”


text:
<pb/>HERREN sa då till Samuel: ”Jag ska göra något i Israel som kommer att ringa i öronen på alla som hör det.


text:
Jag har talat om för honom att jag ska döma hela hans familj för alltid på grund av den synd han känt till, att hans söner hädar mig utan att han ingriper.


text:
Därför har jag svurit en ed att de synder som Eli och hans söner har begått aldrig kan sonas vare sig genom slaktoffer eller genom några andra offer.”


text:
<pb/>Samuel låg sedan kvar ända till morgonen då han öppnade dörrarna till HERRENS hus. Han var rädd att berätta för Eli om synen.


text:
Sedan frågade Eli: ”Vad sa han till dig? Tala om alltihop! Må Gud straffa dig både nu och i framtiden om du döljer något för mig!”


text:
Och då berättade Samuel exakt utan att dölja någonting vad HERREN hade sagt. <pb/>”Han är HERREN, låt honom göra vad han vill”, svarade Eli.


text:
<pb/>HERREN fortsatte sedan att visa sig i Shilo. Där uppenbarade han sig för Samuel genom sitt ord.


text:
<pb/>Samuels ord kom så till hela Israel. Vid den tiden drog Israel ut i krig mot filistéerna. Den israelitiska armén slog läger nära Even Haeser, medan filistéerna slog läger vid Afek.


text:
Sedan ställde filistéerna upp till strid och kampen blev hård. Filistéerna besegrade Israel och dödade 4 000 av dem på slagfältet.


text:
När Israels armé återvände till lägret, sa folkets äldste: ”Varför har HERREN låtit oss lida ett sådant nederlag mot filistéerna i dag?” <pb/>”Låt oss hämta HERRENS förbundsark från Shilo”, föreslog de, ”att vara ibland oss och rädda oss från våra fiender!”


text:
De lät hämta härskarornas HERRES förbundsark, hans, som har sin tron mellan keruberna<f>[16]</f>. Elis söner Hofni och Pinechas följde också med Guds förbundsark.


text:
<pb/>När HERRENS förbundsark kom till lägret, ropade israeliterna så högt av glädje att marken skakade.


text:
Då frågade filistéerna: ”Vad är det för jubelrop i hebréernas läger?” När de fick veta att det var för att HERRENS ark hade anlänt,


text:
greps de av panik. ”Gud<f>[17]</f> har kommit in i deras läger”, ropade de. ”Ve oss! Något sådant har vi aldrig råkat ut för förut!


text:
Ve oss! Vem kan rädda oss från denne mäktige Gud,<f>[18]</f> han som slog egypterna med alla slags plågor i öknen?


text:
Men fatta mod, ni filistéer, var som män! Kämpa som män, annars blir vi hebréernas slavar, precis som de har varit våra.”


text:
<pb/>Filistéerna kämpade och än en gång blev israeliterna besegrade och var och en flydde till sina tält. Deras förluster blev stora, 30 000 man dödades.


text:
<pb/>Redan samma dag sprang en man från Benjamins stam från slagfältet till Shilo dit han anlände före kvällen. Hans kläder var sönderrivna och han hade hällt jord på huvudet.<f>[19]</f>


text:
När han kom till staden, satt Eli på en stol och väntade vid sidan av vägen, för han var djupt orolig för Guds ark. Och när budbäraren anlände och berättade vad som hade hänt, höjdes ett stort klagorop i staden.


text:
”Jag kommer just från slagfältet, jag har flytt därifrån i dag”, berättade han för Eli. ”Vad har hänt, min son?” frågade Eli.


text:
Budbäraren svarade: ”Israeliterna har flytt för filistéerna, armén har lidit svåra förluster. Dina båda söner Hofni och Pinechas har också dödats och Guds ark har blivit tagen.”


text:
<pb/>När budbäraren nämnde Guds ark, föll Eli baklänges från sin stol bredvid porten, bröt nacken och dog, för han var både gammal och tung. Han hade då varit domare i Israel i fyrtio år.


text:
<pb/>Elis svärdotter, Pinechas hustru, var gravid och skulle snart föda. När hon hörde att Guds ark hade blivit tagen och att både hennes man och hennes svärfar var döda, började plötsligt hennes värkar och hon födde sitt barn.


text:
Hon var döende. Kvinnorna omkring henne sa: ”Var inte rädd! Du har fått en pojke.” Men hon reagerade inte.


text:
Sedan kallade hon pojken I-Kavod<f>[20]</f>, för hon sa: ”Israels härlighet är borta”, eftersom Guds ark var borta och hennes svärfar och man döda.


text:
Men när folket i staden nästa morgon steg upp, hade Dagon fallit ner framför HERRENS ark med ansiktet mot marken. De satte då upp honom igen på hans plats,


text:
men när de steg upp morgonen därpå, låg Dagon igen framför HERRENS ark. Hans huvud och händer hade slagits av och låg vid tröskeln, medan kroppen låg för sig.


text:
Det är därför som varken Dagons präster eller någon annan ens idag vill trampa på tröskeln till Dagons tempel i Ashdod.


text:
<pb/>HERRENS hand vilade tungt över invånarna i Ashdod och de närliggande byarna: han ställde till förödelse bland dem och slog dem med bölder.


text:
Och när folket förstod vad som höll på att hända, utropade de: ”Vi kan inte behålla Israels Guds ark här längre! Hans hand vilar tungt över oss och vår gud Dagon.”


text:
De kallade dit filistéernas alla hövdingar och frågade dem vad de skulle göra med arken. Hövdingarna svarade att man skulle föra Israels Guds ark till Gat. Så fördes den till Gat.


text:
Men när arken anlände dit, vilade HERRENS hand över den staden och stor panik uppstod. Han slog alla, både ung och gammal, och de drabbades av bölder.


text:
<pb/>De förde därefter arken vidare till Ekron, men när Ekrons invånare såg den komma, utropade de: ”De för hit Israels Guds ark för att döda oss!”


text:
Sedan kallade de dit filistéernas alla hövdingar och sa till dem att föra tillbaka Israels Guds ark till dess rätta plats, för att inte hela staden skulle dö. Dödsskräcken hade nämligen redan drabbat hela staden, så tung vilade HERRENS hand över den.


text:
kallade filistéerna på sina präster och spåmän och frågade: ”Vad ska vi göra med HERRENS ark? Hur ska vi bära oss åt för att sända den tillbaka?”


text:
<pb/>De svarade: ”Om ni vill sända Israels Guds ark tillbaka, ska ni inte sända den utan gåvor. Ni måste skicka med ett skuldoffer till honom. Då ska ni bli friska och kommer att förstå varför han inte släppt sitt grepp om er.”


text:
<pb/>”Vad för slags skuldoffer ska vi skicka?” frågade de. Prästerna och spåmännen svarade: ”Skicka fem bölder och fem råttor gjutna i guld, lika många som filistéernas hövdingar. Samma plåga har ju drabbat alla, även era hövdingar.


text:
Gör avbildningar av era bölder och av råttorna som fördärvar ert land och ge äran åt Israels Gud. Då släpper han kanske sitt grepp om er och era gudar och ert land.


text:
Varför förhärdar ni er så som farao och egypterna gjorde? Han behandlade dem hårt och ville inte låta israeliterna gå.


text:
Gör nu i ordning en ny vagn och spänn för två kor som nyligen har fått kalvar och aldrig har gått i ok och ta hem deras kalvar ifrån dem.


text:
Ställ sedan HERRENS ark på vagnen och bredvid den ett skrin med de gjutna råttorna och bölderna i guld och låt den gå.


text:
Se efter noga: Om den går mot sitt eget område, till Bet Shemesh, då var det HERREN som lät denna stora ondska drabba oss. Men om den inte gör det, då vet vi att det inte varit hans hand som slagit oss, utan att det hände av en slump.”


text:
<pb/>Männen följde instruktionerna. Två kor som nyligen kalvat spändes för en vagn och deras kalvar togs ifrån dem.


text:
Korna gick direkt ut på vägen mot Bet Shemesh och de råmade medan de gick. Filistéernas hövdingar följde dem ända till gränsen vid Bet Shemesh.


text:
<pb/>Invånarna i Bet Shemesh höll just på att skörda vete i dalen när de fick se arken komma och de fylldes av glädje när de såg den.


text:
Vagnen rullade in på en åker som tillhörde Josua och där stannade den vid en stor sten. De högg upp virket från vagnen och offrade korna som brännoffer till HERREN.


text:
Leviterna lyfte ner arken och skrinet med guldföremålen och placerade dem på stenen. Den dagen offrade invånarna i Bet Shemesh brännoffer och slaktoffer till HERREN.


text:
<pb/>De fem bölderna av guld hade filistéerna sänt som skuldoffer till HERREN från Ashdod, Gaza, Ashkelon, Gat och Ekron.


text:
Guldråttorna var lika många som de filistéiska städerna som de fem hövdingarna härskade över, befästa städer med kringliggande områden. Den stora stenen de ställde HERRENS ark på står ännu i dag på Josuas åker i Bet Shemesh.


text:
<pb/>Men HERREN dödade 50 070<f>[21]</f> av männen i Bet Shemesh därför att de sett på arken och folket sörjde över att HERREN hade dödat så många människor.


text:
”Vem kan bestå inför HERREN, denne helige Gud?” utropade de. ”Till vem kan vi sända arken härifrån?”


text:
<pb/>Sedan sände de budbärare till folket i Kirjat-Jearim och meddelade dem att filistéerna hade fört tillbaka HERRENS ark. ”Kom och hämta arken!” bad de.


text:
<pb/>Då kom männen från Kirjat-Jearim och tog arken till Avinadavs hus på bergshöjden. De avskilde också Avinadavs son Elasar till att ha ansvar för HERRENS ark.


text:
<pb/>Arken stannade sedan i Kirjat-Jearim en lång tid, tjugo år. Men hela Israel sörjde och sökte<f>[22]</f> HERREN.


text:
Då sa Samuel till dem: ”Om ni verkligen menar allvar med att återvända till HERREN, måste ni göra er av med alla främmande gudar och astartegudinnor<f>[23]</f>. Håll er av hela ert hjärta till HERREN, tjäna endast honom och ingen annan! Då kommer han att rädda er från filistéerna.”


text:
När de samlats i Mispa, öste de upp vatten och hällde ut det inför HERREN.<f>[25]</f> Folket fastade också hela dagen och bekände: ”Vi har syndat mot HERREN.” <pb/>Samuel var Israels domare i Mispa.


text:
<pb/>När filistéerna fick höra att israeliterna samlats vid Mispa, drog deras hövdingar ut till strid mot dem. När israeliterna fick höra det, blev de förskräckta.


text:
<pb/>Samuel tog då ett lamm som fortfarande diade och offrade det till HERREN som ett helt brännoffer. Sedan ropade han till HERREN för Israel och HERREN svarade.


text:
<pb/>Medan Samuel offrade brännoffret kom filistéerna för att gå till anfall, men HERREN lät en stark åska dundra från himlen, så att filistéerna blev fullständigt panikslagna. Israeliterna kunde därför besegra dem,


text:
Samuel reste en sten mellan Mispa och Shen och kallade den Even Haeser<f>[26]</f>. Han sa: ”HERREN har verkligen hjälpt oss!”


text:
<pb/>Nu var filistéerna besegrade och de invaderade inte mer Israel, för HERREN var mot filistéerna så länge Samuel levde.


text:
De israelitiska städerna mellan Ekron och Gat som hade erövrats av filistéerna, återlämnades till Israel och den israelitiska armén befriade de närliggande områdena. Det rådde också fred mellan Israel och amoréerna.


text:
Men han återvände alltid till Rama där han bodde och därifrån styrde han Israel. I Rama byggde han också ett altare åt HERREN.


text:
men de följde inte alls i sin fars fotspår utan sökte egen orätt vinning: de tog emot mutor och vrängde rättvisan.


text:
De sa: ”Du har blivit gammal och dina söner följer inte i dina fotspår. Ge oss en kung som kan styra oss, så som alla andra folk har!”


text:
Men HERREN svarade: ”Låt dem få vad de vill ha! Det är mig de förkastar, inte dig. De vill inte längre ha mig till kung.


text:
Ända sedan jag förde dem ut ur Egypten har de gång på gång vänt mig ryggen och följt andra gudar och nu behandlar de dig på samma sätt.


text:
Han sa: ”En kung som ska härska över er kommer att ha rätt att ta ut era söner till krigstjänst, som ryttare eller vagnsförare eller till att springa framför hans vagnar.


text:
Några kommer han att sätta till befäl över tusen eller femtio man. Andra kommer att tvingas plöja hans åkrar och ta in hans skördar eller sättas att tillverka hans vapen och vagnar.


text:
Han kommer att ta era döttrar till att bereda salvor och parfymer och till att arbeta i hans kök och bageri.


text:
Han kommer att kräva att få era tjänare, de bästa åsnorna och det bästa av er boskap för sina personliga behov.


text:
Ni kommer att ångra er och gråta bittert på grund av den kung som ni valt, men då ska HERREN inte hjälpa er.”


text:
Vi vill vara som alla andra folk. Vi vill ha en kung som kan skipa rätt åt oss och leda oss och kämpa för oss i strid.”


text:
och HERREN svarade: ”Gör som de säger och ge dem en kung!” Då sa Samuel till dem att de skulle gå hem, var och en till sin stad.


text:
<pb/>Kish var en inflytelserik man från Benjamins stam. Han var son till Aviel och sonson till Seror som i sin tur var son till Bekorat och sonson till Afiach av Benjamins stam.


text:
Denne Kish hade en son som hette Saul. Han var den ståtligaste mannen i Israel och huvudet högre än någon annan i landet.


text:
<pb/>En dag hade Kishs åsnor sprungit bort, så han sände ut Saul och en tjänare för att söka efter dem.


text:
De gick genom Efraims bergsbygd, Shalishalandet, Shaalimsområdet och hela Benjamins land, men kunde inte hitta dem någonstans.


text:
När de till slut kom fram till Sufs land, sa Saul till tjänaren: ”Nu går vi hem, för nu är nog min far mer orolig för oss än för åsnorna.”


text:
Men tjänaren sa: ”Det finns en gudsman i den här staden. Hela folket ser upp till honom, för allt han säger slår in. Vi går dit. Kanske han kan tala om för oss vart vi ska ta vägen.”


text:
<pb/>”Men vi har väl inget att ge honom?” svarade Saul sin tjänare. ”Till och med vår mat i packningen är slut. Vi har ingenting att ge honom. Eller har vi något?”


text:
”Jag har en kvarts sikel silver<f>[27]</f>,” sa tjänaren. ”Jag kan ge honom det, så visar han vägen.”


text:
<pb/>När israeliterna förr i tiden gick för att rådfråga Gud, brukade man säga: ”Kom, så går vi till siaren!” På den tiden kallades profeterna för siare.


text:
<pb/>”Det låter bra”, svarade Saul sin tjänare. ”Vi går dit.” Och så gick de mot staden där profeten bodde.


text:
<pb/>När de var på väg uppför sluttningen mot staden, fick de syn på några unga flickor som var på väg att hämta vatten och de frågade dem om siaren var där.


text:
<pb/>”Ja”, svarade flickorna. ”Fortsätt bara rakt fram, så hittar ni honom. Han har just kommit till staden, för folket har en offerfest uppe på kullen.


text:
När ni kommer till staden hittar ni honom innan han går upp på kullen för måltiden. Folket börjar inte äta förrän han har kommit och välsignat offret. Först därefter börjar de inbjudna äta. Gå alltså genast, så kan ni träffa honom nu!”


text:
<pb/>Saul och hans tjänare fortsatte då upp mot staden och just när de kom in genom portarna, mötte de Samuel som redan var på väg till offerplatsen.


text:
”I morgon vid den här tiden ska jag sända en man från Benjamins land till dig. Honom ska du smörja till furste för mitt folk. Han ska rädda dem från filistéerna, för jag har sett mitt folks nöd och hört deras rop.”


text:
<pb/>När Samuel fick se Saul, sa HERREN: ”Det var den här mannen jag berättade för dig om! Han ska härska över mitt folk.”


text:
<pb/>Under tiden gick Saul fram till Samuel i stadsporten och frågade: ”Kan du tala om för mig var siaren bor?”


text:
<pb/>”Det är jag som är siaren”, svarade Samuel. ”Gå upp till offerplatsen så länge, jag kommer strax efter. I dag ska ni äta tillsammans med mig. I morgon kan ni sedan fortsätta vidare och då ska jag också tala om för dig allt vad du vill veta.


text:
Åsnorna som sprang bort för tre dagar sedan behöver du inte oroa dig för, de har redan kommit till rätta. Och för övrigt: ska inte allt det härliga som finns i Israel tillfalla dig och din släkt?”


text:
<pb/>Saul sa: ”Jag är från Benjamins stam, den minsta av Israels stammar, och min släkt är den oansenligaste av alla i stammen! Varför talar du så till mig?”


text:
<pb/>Men Samuel förde Saul och hans tjänare in i den stora salen och gav dem de främsta platserna bland de inbjudna gästerna som var omkring trettio.


text:
Kocken tog då fram ett lårstycke<f>[28]</f> och det som hörde till det och placerade framför Saul. <pb/>”Ät!” sa Samuel. ”Det här köttstycket har varit bestämt åt dig ända sedan jag bjöd in till den här festen.” Saul åt då tillsammans med Samuel.


text:
<pb/>Och när de hade återvänt till staden efter festen, gick de upp på taket<f>[29]</f> för att prata.


text:
I gryningen nästa morgon ropade Samuel till Saul på taket och sa: ”Stig upp! Jag ska följa dig ett stycke på vägen.” Saul steg upp och de gick ut tillsammans.


text:
<pb/>När de kom till utkanten av staden sa Samuel till Saul att skicka sin tjänare i förväg. Sedan sa han till Saul: ”Stanna här, för jag har ett budskap från HERREN till dig.”


text:
<pb/>Samuel tog fram en flaska med olja som han hällde över Sauls huvud. Sedan kysste han honom och sa: <pb/>”HERREN smörjer dig till furste över sin arvedel.<f>[30]</f>


text:
När du lämnar mig, kommer du att träffa två män vid Rakels grav i Selsach i Benjamins land. De kommer att tala om för dig att åsnorna har återfunnits, men att din far nu i stället är orolig för dig och frågar: ’Hur ska jag hitta min son?’


text:
<pb/>När du kommer till eken vid Tabor, kommer du att möta tre män som är på väg till Gud i Betel. En av dem bär på tre killingar, en annan har tre brödkakor och den tredje en skinnsäck med vin.


text:
<pb/>Efter det ska du gå till Guds Giva där filistéerna har en utpost. När du går in i staden, kommer du att möta en grupp profeter på väg ner från offerplatsen. De spelar på psaltare, tamburin, flöjt och harpa och profeterar medan de går vägen fram.


text:
I samma stund ska HERRENS Ande komma över dig och du ska profetera tillsammans med dem. Du ska förvandlas och bli som en ny människa.


text:
Efter att dessa tecken har inträffat kan du fatta beslut efter din övertygelse, för HERREN ska leda dig.


text:
Gå sedan före mig till Gilgal och vänta på mig där i sju dagar. Jag ska komma dit och offra brännoffer och gemenskapsoffer och då ska jag tala om för dig vad du ska göra.”


text:
<pb/>När Saul vände sig om och började gå ifrån Samuel, förvandlade Gud hans hjärta och gav honom ett nytt sätt att tänka och redan samma dag inträffade alla dessa tecken.


text:
Då de kom till Giva, kom profeterna emot dem och Guds Ande kom över Saul, så att han också profeterade.


text:
<pb/>De som tidigare hade känt Saul började undra när de såg honom profetera tillsammans med de andra profeterna. ”Vad har hänt med Kishs son?” frågade de varandra. ”Är Saul också en av profeterna?”


text:
En man som bodde där tillade: ”Vem är deras far?” På så sätt tillkom ordspråket: ”Är Saul också en av profeterna?”


text:
”Var har du och tjänaren hållit hus så länge?” frågade Sauls farbror. ”Vi gick för att leta reda på åsnorna, men vi kunde inte hitta dem,” svarade Saul. ”Därför gick vi till Samuel.”


text:
”Han sa att åsnorna hade kommit till rätta”, svarade Saul. Men han lät bli att berätta vad Samuel sagt om kungadömet.


text:
Han sa till dem: ”Så säger HERREN, Israels Gud: ’Jag förde Israel ut ur Egypten och räddade er från egypterna och alla andra folk som förtryckte er.’


text:
Men nu har ni förkastat denne er Gud som räddat er ur alla era olyckor och svårigheter och ni säger: ’Vi vill ha en kung i stället!’ Så kom nu fram inför HERREN, varje stam för sig och varje släkt för sig!”


text:
<pb/>Sedan kallade Samuel fram de olika stammarna inför HERREN och när man kastade lott,<f>[31]</f> föll lotten på Benjamins stam.


text:
Därefter förde han fram de olika släkterna i Benjamins stam inför HERREN och den här gången föll lotten på Matris släkt. Slutligen föll lotten på Saul, Kishs son, men när de försökte få tag på honom var han försvunnen.


text:
<pb/>Folket frågade då HERREN: ”Var är han? Har han verkligen kommit?” HERREN svarade: ”Han gömmer sig borta i lägret.”


text:
De sprang då dit och hämtade honom och när de förde fram honom inför folket var han huvudet högre än alla andra.


text:
<pb/>Då sa Samuel: ”Detta är den man som HERREN har utvalt. Hans like finns inte i hela Israel!” Och hela folket jublade och ropade: ”Leve kungen!”


text:
<pb/>Samuel förklarade än en gång för folket vad en kung hade för rättigheter. Han skrev också ner dem i en bok som sedan förvarades inför HERREN. Efter det sände han hem folket, var och en till sitt.


text:
<pb/>När Saul återvände till sitt hem i Giva, följdes han av en skara krigare som hade känt Guds kallelse.


text:
Men det fanns några bland folket som var ondsinta och sa: ”Hur ska han kunna rädda oss?” De föraktade Saul och vägrade att ge honom gåvor, men han teg.<f>[32]</f>


text:
<pb/>Ammoniternas kung Nachash anföll nu<f>[33]</f> och belägrade Javesh i Gilead. Invånarna i Javesh sa till honom: ”Slut förbund med oss, så ska vi bli era tjänare!”


text:
Nachash svarade: ”Jag kan sluta förbund med er, men bara på det villkoret att jag får sticka ut höger öga på varenda en av er, så att hela Israel blir förödmjukat.”


text:
<pb/>”Låt oss få sju dagar på oss, så att vi kan skicka bud till hela Israel”, svarade de äldste i Javesh. ”Men om ingen kommer och räddar oss, då ska vi gå med på dina villkor.”


text:
<pb/>När budbärarna från Javesh kom till Sauls Giva och berättade vad som hade hänt, började alla gråta högt.


text:
Saul återvände från åkrarna med sina oxar och frågade: ”Vad är det som har hänt? Varför gråter alla?” Då berättade de för honom vad männen från Javesh hade sagt


text:
Han tog två oxar, styckade dem och sände ut styckena med budbärare över hela Israel. ”Om någon vägrar att följa Saul och Samuel i strid, ska det gå med hans oxar på detta vis”, lät han hälsa. Fruktan för HERREN föll då över folket och de ställde upp till sista man.


text:
Han räknade dem sedan i Besek och fann att det var 300 000 man från Israel och 30 000 man från Juda.


text:
<pb/>Efter det skickade han budbärare tillbaka till Javesh i Gilead med beskedet: ”Ni kommer att räddas när solen skiner som varmast i morgon.” Glädjen i staden visste inga gränser när budbärarna återvände och berättade detta.


text:
<pb/>Männen i Javesh meddelade sedan ammoniterna: ”Vi ger oss! I morgon kan ni komma och göra vad ni vill med oss.”


text:
<pb/>Dagen därpå delade Saul upp sin armé i tre grupper och redan före gryningen överrumplade de ammoniterna i deras läger. När dagen var som hetast var ammoniterna slagna. Resten av ammoniternas armé blev så grundligt skingrad att inte ens två personer kom undan tillsammans.


text:
<pb/>Då sa folket till Samuel: ”Var är de män som sa att Saul inte skulle bli vår kung? För hit dem, så att vi får döda dem!”


text:
<pb/>Då sa Samuel till folket: ”Kom, låt oss gå till Gilgal och än en gång bekräfta att Saul är vår kung.”


text:
<pb/>Och de gick till Gilgal och inför HERREN utropade de Saul till kung. Sedan offrade de gemenskapsoffer till HERREN och Saul och hela Israel firade en stor glädjefest.


text:
<pb/>Sedan talade Samuel till folket på nytt: <pb/>”Lyssna!” sa han. ”Jag har gjort vad ni bett mig om. Jag har gett er en kung.


text:
Nu är kungen er ledare. Jag är nu en gammal gråhårig man och mina söner finns här bland er. Jag har varit er ledare sedan min ungdom.


text:
Här står jag nu, vittna mot mig inför HERREN och hans smorde. Har jag tagit någons oxe eller åsna? Har jag kränkt eller förtryckt någon? Har jag någonsin tagit emot mutor eller panter av någon? Tala om det för mig, så ska jag ersätta dem som jag har skadat.”


text:
<pb/>”HERREN och hans smorde är i dag mina vittnen på att ni inte har något att anklaga mig för”, sa Samuel. <pb/>”Ja, han är vittne”, svarade de.


text:
<pb/>”Det var HERREN som gav er Mose och Aron”, fortsatte Samuel. ”Han förde era förfäder ut ur Egyptens land.


text:
Bli nu stilla inför HERREN medan jag går till rätta med er och påminner er om HERRENS rättfärdiga gärningar mot er och era förfäder.


text:
<pb/>När Jakob kommit till Egypten och folket ropade till HERREN, sände han dem Mose och Aron som ledde dem ut ur Egypten och lät dem bosätta sig här i landet.


text:
<pb/>Men folket glömde snart HERREN, sin Gud, och därför överlämnade han dem åt Sisera, generalen i Hasors här, och åt filistéerna och åt Moabs kung som alla förde krig mot Israel.


text:
Folket ropade då till HERREN igen: ’Vi har syndat genom att vända HERREN ryggen. Vi har tillbett baalsgudar och astartegudinnor. Men nu ska vi tjäna dig och enbart dig, om du bara befriar oss från våra fiender!’


text:
HERREN sände då Jerubbaal, Bedan, Jefta och Samuel för att rädda er från fienderna runt omkring och så fick ni leva i trygghet.<f>[34]</f>


text:
<pb/>Men när ni såg att Nachash, Ammons kung, kom mot er, sa ni till mig att ni behövde en kung som kunde regera över er. Detta trots att ni redan hade en kung, HERREN.


text:
<pb/>Om ni fruktar HERREN, tjänar och lyder honom och inte gör uppror mot honom, ja, om både ni och er kung följer HERREN, er Gud, så kommer allt att gå väl.


text:
Men om ni gör uppror mot HERRENS bud och inte lyder honom, så kommer HERREN att behandla er på samma sätt som han behandlade era förfäder.


text:
Nu är det ju tid för veteskörden<f>[35]</f>. Men jag ska be till HERREN att han sänder åska och regn. Då kommer ni att inse hur ont och orätt ni handlade inför HERREN då ni begärde en kung.”


text:
<pb/>Samuel ropade sedan till HERREN som sände åska och regn redan samma dag och hela folket darrade av fruktan inför HERREN och Samuel.


text:
<pb/>”Be till HERREN, din Gud, för oss dina tjänare, så att vi inte dör”, sa de till Samuel. ”Nu har vi lagt ännu en synd till alla de andra genom att begära en kung.”


text:
<pb/>”Var inte rädda”, sa Samuel till folket. ”Det är sant att ni har begått en svår synd, men se till att ni i fortsättningen tillber HERREN helhjärtat och inte vänder honom ryggen.


text:
Vänd er inte till andra gudar som varken kan hjälpa eller rädda er, eftersom de inte är annat än tomhet.


text:
HERREN ska för sitt mäktiga namns skull inte överge sitt eget folk. Han har ju själv utvalt er till sitt folk.


text:
<pb/>För min egen del vill jag inte synda mot HERREN genom att sluta att be för er. Jag ska i stället fortsätta att undervisa er om det goda och rätta.


text:
valde Saul ut 3 000 män ur Israels folk. Av dessa fick 2 000 följa med honom till Mikmas och Betels bergsbygd, medan 1 000 man var hos Jonatan i Giva i Benjamins land. Resten av folket hade han skickat hem.


text:
<pb/>Jonatan anföll filistéernas utpost i Geva och filistéerna fick höra det. Saul lät blåsa i horn över hela landet för att hebréerna skulle höra det.


text:
Så fick hela Israel höra att Saul anfallit den filistéiska utposten och att Israel på detta sätt dragit över sig filistéernas hat. Folket kallades samman för att följa Saul till Gilgal.


text:
Filistéerna samlade en mäktig armé på 3 000 vagnar, 6 000 ryttare och ett oräkneligt antal fotsoldater, liksom sanden på havets strand. De gick och slog sedan läger vid Mikmas öster om Bet Aven.


text:
När Israels män fick se att de var i nöd och att deras armé var hårt pressad, gömde de sig i grottor, skogssnår och gropar, bland klipporna och i gravar och vattenbehållare.


text:
Somliga av hebréerna gick över Jordanfloden och flydde till Gads och Gileads land. <pb/>Under tiden stannade Saul i Gilgal och de som var med honom darrade av skräck.


text:
I sju dagar väntade sedan Saul där, precis som Samuel tidigare sagt till honom<f>[37]</f>. Men när Samuel fortfarande inte hade kommit och männen började lämna honom,


text:
Just då han hade avslutat offrandet, kom Samuel och Saul gick ut för att möta honom och hälsa på honom.


text:
Men Samuel sa: ”Vad är det du har gjort?” Saul svarade: ”När jag såg att mina män övergav mig och att du inte hade anlänt vid den tidpunkt du lovade och att filistéerna stod vid Mikmas klara till strid,


text:
sa jag: ’Filistéerna är beredda att marschera mot oss och jag har inte vädjat till HERREN om hjälp!’ Därför kände jag mig tvingad att bära fram brännoffret innan du kom.”


text:
<pb/>”Du har handlat som en dåre!” sa Samuel. ”Du har inte hållit HERRENS, din Guds, bud som han gav dig. Han skulle annars ha befäst din kungamakt över Israel för all framtid,


text:
men nu tas den ifrån dig. HERREN har sökt sig en man efter sitt sinne och han har redan valt ut honom till furste över sitt folk, eftersom du inte har rättat dig efter HERRENS bud.”


text:
<pb/>Samuel lämnade sedan Gilgal och gick till Giva i Benjamins land. Men när Saul räknade soldaterna som fortfarande var med honom, upptäckte han att det bara var 600 man kvar.


text:
Saul och hans son Jonatan och deras män slog upp sitt läger i Geva i Benjamins land, medan filistéerna stannade vid Mikmas.


text:
<pb/>På den här tiden fanns det inga smeder i Israels land, eftersom filistéerna ville hindra hebréerna från att smida svärd och spjut.


text:
Varje gång de behövde vässa sina plogbillar, skäror, yxor eller liar<f>[38]</f> måste de alltså gå till filistéerna.


text:
Det kostade två tredjedels sikel<f>[39]</f> att slipa en plogbill eller en skära och hälften så mycket för en yxa, högrep eller oxpik.


text:
Därför fanns det inte ett enda svärd eller spjut i hela Israels armé när de skulle kriga mot filistéerna. Det var bara Saul och Jonatan som hade vapen.


text:
<pb/>Någon dag senare sa Jonatan, Sauls son till sin väpnare: ”Kom så går vi över till filistéernas förläggning på andra sidan passet!” Men han berättade inte för sin far om sina planer.


text:
Bland dem fanns Achia som bar efoden. Han var barnbarnsbarn till Eli, HERRENS präst i Shilo. Hans far var Achituv, I-Kavods bror, och hans farfar hette Pinechas. <pb/>Ingen lade märke till att Jonatan hade gett sig av.


text:
Men för att komma till filistéernas läger måste Jonatan gå genom ett trångt pass mellan två höga klippor som kallades Boses och Sene.


text:
”Nu går vi över till dessa oomskurna hedningar”, hade Jonatan sagt till sin väpnare. ”Kanske kommer HERREN att göra något för oss. Det spelar ju ingen roll för honom om vi är många eller få, för han kan ge seger!”


text:
<pb/>”Gör det du tycker är bäst”, svarade hans väpnare. ”Jag stödjer dig helhjärtat, vad du än beslutar.”


text:
”Om de säger till oss: ’Stanna där ni är tills vi kommer till er’, så stannar vi och går inte upp till dem.


text:
Men om de säger: ’Kom hit upp!’, så gör vi det. Det ska vara tecknet på att HERREN överlämnar dem åt oss.”


text:
Sedan ropade de ner från sin utpost till Jonatan och hans väpnare: ”Kom hit upp, så ska vi visa er!” <pb/>”Kom nu, följ mig”, sa Jonatan till sin väpnare, ”för HERREN har överlämnat dem åt israeliterna!”


text:
Och med hjälp av både händer och fötter tog Jonatan sig uppför klippan med väpnaren strax efter sig. Filistéerna föll för Jonatan och hans väpnare kom efter och gav dem dödsstöten.


text:
<pb/>Så dödade de cirka tjugo man på ett område ungefär lika stort som ett halvt plogland<f>[40]</f>.


text:
Plötsligt utbröt panik i hela filistéernas armé, till och med bland dem som var ute och plundrade i omgivningarna, och samtidigt blev det jordbävning. Denna skräck sände Gud över dem.


text:
<pb/>Sauls vaktposter i Giva fick nu se hur hela filistéernas armé upplöstes och soldaterna flydde åt alla håll.


text:
”Ta reda på vem som saknas bland oss”, befallde Saul. Och när männen mönstrades fann man att Jonatan och hans väpnare var borta.


text:
<pb/>”Hämta Guds ark<f>[41]</f>”, ropade Saul till Achia. Den fanns bland Israels folk på den tiden.


text:
Men medan Saul talade med prästen, tilltog ropen och tumultet i filistéernas läger allt mer. ”Nej, låt det vara!” sa Saul till prästen.


text:
Sedan samlade Saul sina män och gick till stridsplatsen och fann att filistéerna höll på att döda varandra. Det rådde fullständig förvirring bland dem.


text:
<pb/>De hebréer som tidigare lytt under filistéerna och som dragit ut tillsammans med den filistéiska armén, bytte nu sida: de gick över till israeliterna som var med Saul och Jonatan.


text:
Slutligen anslöt sig även de som hade gömt sig i bergen, när de nu hörde att filistéerna flydde och deltog i striden och förföljde dem.


text:
<pb/>Israeliterna hade stridit mycket och var trötta. Saul hade bundit dem med en ed: ”En förbannelse vilar över den som äter något före kvällen innan jag har tagit full hämnd på mina fiender!” Därför åt ingen något under hela dagen,


text:
När de kom in i skogen och såg den utflutna honungen, vågade de inte ta för sig och föra något till munnen. Alla fruktade för eden.


text:
<pb/>Men Jonatan hade inte hört sin fars ed som han bundit folket med. Han doppade en käpp i honungen och när han hade ätit av den, fick hans ögon ny glans.


text:
Då berättade någon för honom om hans fars ed, att den var förbannad som åt något den dagen och att resultatet hade blivit att alla var utmattade.


text:
”Min far drar olycka över landet!” sa Jonatan. ”Ser ni inte vilken glans mina ögon fick när jag åt lite honung?


text:
Tänk om folket hade fått äta av bytet de tagit från fienden! Hur mycket större skulle inte filistéernas nederlag ha blivit!”


text:
<pb/>Den dagen fördrev israeliterna filistéerna från Mikmas ända till Ajalon, men de var helt utmattade.


text:
De kastade sig över krigsbytet och slaktade får, oxar och kalvar direkt på marken och åt köttet med blodet i.


text:
Man rapporterade till Saul att folket syndade mot HERREN genom att äta kött som hade blodet i sig.<f>[42]</f> <pb/>”Ni har gjort något mycket ont”, sa Saul. ”Rulla fram en stor sten hit till mig


text:
och gå ut bland trupperna och se till att de för hit oxar och får, så att de kan slakta dem och låta blodet rinna av dem. Synda inte mot HERREN genom att äta kött med blodet i!” När det blev natt kom alla dit med sina oxar och slaktade dem där.


text:
<pb/>Därefter sa Saul: ”Nu förföljer vi filistéerna och plundrar dem hela natten ända tills det ljusnar. Vi låter ingen av dem slippa undan.” ”Det är bra”, sa hans män, ”gör det du tycker är bäst!” Men prästen sa: ”Det är säkrast att vi frågar Gud först.”


text:
<pb/>Saul frågade då Gud: ”Ska jag förfölja filistéerna? Överlämnar du dem åt Israel?” Men den dagen gav HERREN inget svar.


text:
Så sant HERREN lever, han som räddat Israel, att även om syndaren är min egen son Jonatan, så ska han dö!” Men ingen gav honom något svar.


text:
Sedan sa Saul till israeliterna: ”Ni ska stå på ena sidan och Jonatan och jag står här.” Och folket svarade: ”Gör vad du finner vara bäst.”


text:
<pb/>Saul sa till HERREN, Israels Gud: ”Varför har du inte svarat din tjänare i dag? Om skulden ligger hos mig eller min son Jonatan, Herre, Israels Gud, låt då urim komma upp, och om den ligger hos ditt folk Israel, låt då tummim<f>[43]</f> komma upp.”<f>[44]</f> Då utpekades Jonatan och Saul skyldiga, medan folket förklarades oskyldigt.


text:
<pb/>”Tala genast om för mig vad du har gjort!” sa Saul till Jonatan. ”Jag smakade lite honung från änden av min stav”, erkände Jonatan. ”Men nu måste jag alltså dö!”


text:
Men folket protesterade: ”Ska Jonatan dö, han som i dag så storslaget har räddat Israel? Nej, det kommer aldrig på fråga! Så sant HERREN lever: inte ett hårstrå på hans huvud ska krökas, för Gud har hjälpt honom att utföra detta i dag!” Och på det sättet räddade Sauls män Jonatans liv, så att han inte behövde dö.


text:
<pb/>Sedan Saul blivit Israels kung, stred han mot sina fiender i alla riktningar: mot Moab, Ammon och Edom, mot kungarna i Sova och mot filistéerna och på alla fronter lyckades han bestraffa sina fiender.


text:
Han utförde stora bragder, besegrade amalekiterna och räddade Israel från dem som tidigare anfallit och plundrat dem.


text:
<pb/>Saul hade tre söner, Jonatan, Jishjo<f>[45]</f> och Malki-Shua. Dessutom hade han två döttrar, den äldsta hette Merav och den yngsta Mikal.


text:
Sauls hustru hette Achinoam och var dotter till Achimaas. Överbefälhavaren för Sauls här hette Avner och var hans kusin, hans farbror Ners son.


text:
<pb/>Israeliterna kämpade häftiga strider mot filistéerna under Sauls livstid och varje gång Saul fick syn på en modig och stridsduglig man, tog han honom i sin tjänst.


text:
<pb/>Samuel sa till Saul: ”Det var mig som HERREN sände att smörja dig till kung över Israel, så lyssna nu vad HERREN säger!


text:
Så säger härskarornas HERRE: ’Jag ska straffa Amalek för det de gjorde mot Israel då de anföll dem på vägen från Egypten.<f>[46]</f>


text:
Gå nu och vig hela Amaleks folk och allt de har åt förintelse. Utrota män, kvinnor, barn, ungdomar, oxar, får, kameler och åsnor!’ ”


text:
Saul mobiliserade sin armé och mönstrade dem i Telaim. Han hade 200 000 soldater och dessutom 10 000 man från Juda.


text:
Sedan skickade han bud till keniterna att dra sig bort och överge amalekiterna. ”Jag vill inte utrota er tillsammans med dem. Ni var ju vänliga mot Israels folk, när de kom från Egypten”, sa han. Keniterna drog sig då bort därifrån.


text:
Han tillfångatog Agag, amalekiternas kung, men vigde alla andra åt förintelse och högg ner dem med svärd.


text:
Saul och hans män skonade alltså Agag, men också det bästa av fåren och oxarna och de fetaste lammen, kort sagt allt som var värdefullt. De ville inte viga det åt förintelse, utan gjorde det bara med det som var svagt och värdelöst.


text:
”Jag ångrar att jag gjorde Saul till kung, för han har än en gång vänt sig bort från mig och vägrat att lyda mig.” Samuel blev djupt skakad och han ropade och bad till HERREN hela natten.


text:
Tidigt nästa morgon gick han ut för att leta efter Saul, men fick höra att han hade gått till berget Karmel för att resa ett monument över sig själv och att han därefter hade fortsatt till Gilgal.


text:
<pb/>När Samuel kom, hälsade Saul och sa: ”HERREN välsigne dig! Nu har jag verkställt HERRENS befallning!”


text:
”Mina soldater räddade det bästa av amalekiternas får och oxar”, erkände Saul, ”men det var för att offra dem till HERREN, din Gud. Allt annat har vi vigt åt förintelse.”


text:
<pb/>Då sa Samuel till Saul: ”Sluta! Hör nu vad HERREN sa till mig i natt!” ”Vad sa han?” undrade Saul.


text:
<pb/>Samuel svarade: ”När du själv inte tyckte att du var något, blev du ledare för Israels stammar och HERREN smorde dig till kung över Israel.


text:
Och han gav dig ett uppdrag och sa till dig: ’Gå och vig de syndiga amalekiterna åt förintelse. Strid mot dem tills du utplånat dem alla!’


text:
Varför lydde du inte HERREN? Varför kastade du dig över krigsbytet och gjorde det som är ont i HERRENS ögon?”


text:
<pb/>”Men jag har lytt HERREN”, svarade Saul. ”Jag gick dit han sa till mig att gå. Jag tog med mig kung Agag, men jag vigde alla de andra åt förintelse.


text:
Och mina trupper behöll fåren och oxarna, det allra bästa av det som skulle vigas åt förintelse, för att offra det till HERREN.”


text:
<pb/>Samuel svarade: <pb/><t>”Gläder sig HERREN lika mycket åt brännoffer och slaktoffer</t> <t>som att man hör HERRENS röst?</t> <t>Nej, lydnad är bättre än offer,</t> <t>och att lyssna till honom är bättre</t> <t>än att offra baggars fett åt honom.</t>


text:
<t>Upproriskhet är en lika stor synd som spådom,</t> <t>och övermod lika avigt som att tillbe avgudar.</t> <t>Du har förkastat HERRENS ord,</t> <t>och han har förkastat dig som kung.”</t>


text:
<pb/>”Jag har syndat”, sa Saul till Samuel. ”Jag var olydig mot HERRENS befallning och handlade inte efter dina ord, för jag var rädd för folket och gjorde vad de krävde.


text:
Men Samuel svarade: ”Jag kommer inte tillbaka med dig. Eftersom du har förkastat HERRENS befallning, har han också förkastat dig som kung över Israel.”


text:
”Se”, sa Samuel, ”HERREN har ryckt Israels rike ifrån dig i dag och gett det till en av dina landsmän, till en som är bättre än du.


text:
Han som är Israels härlighet ljuger inte och inte heller ångrar han sig, för han är inte en människa.”


text:
<pb/>Då sa Saul: ”Jag har syndat, men hedra mig åtminstone inför mitt folks äldste och Israel genom att gå med mig och tillbe HERREN, din Gud!”


text:
<pb/>Sedan sa Samuel: ”För hit amalekiternas kung Agag!” Agag kom darrande<f>[47]</f> fram men tänkte ändå: ”Dödens bitterhet är borta.”


text:
Men Samuel sa: <pb/><t>”På samma sätt som ditt svärd har gjort många mödrar barnlösa,</t> <t>ska din mor nu bli barnlös.”</t> <pb/>Och Samuel dödade honom inför HERREN i Gilgal.


text:
Efter den dagen träffade Samuel aldrig Saul mer, men han tänkte ofta med sorg på honom och HERREN sörjde över att han hade gjort Saul till kung över Israel.


text:
<pb/>Slutligen sa HERREN till Samuel: ”Nu har du sörjt länge nog över denne Saul som jag har förkastat som Israels kung. Fyll din flaska med olja och gå; jag sänder dig till Betlehem, till Jishaj, för jag har utvalt en av hans söner till att bli kung.”


text:
Men Samuel frågade: ”Hur kan jag gå dit<f>[48]</f>? Om Saul får reda på det kommer han att döda mig.” <pb/>”Ta med dig en kviga och säg att du har kommit för att offra till mig”, svarade HERREN.


text:
”Inbjud sedan Jishaj till offret, så ska jag visa dig vad du ska göra. Den jag utpekar ska du smörja åt mig!”


text:
<pb/>Samuel gjorde då som HERREN hade sagt. När han anlände till Betlehem, kom stadens äldste för att möta honom. Men de var alla rädda och undrade: ”Du kommer väl med frid?”


text:
Han svarade: ”Allt är väl! Jag har kommit hit för att offra till HERREN. Rena er och kom med mig till offret!” Sedan renade han också Jishaj och hans söner och inbjöd dem till offret.


text:
Men HERREN sa till Samuel: ”Nej, du ska inte bedöma honom efter hans utseende eller längd. Honom har jag förkastat. HERREN ser inte på samma sätt som människor. Människor dömer efter det yttre, men HERREN ser till hjärtat.”


text:
<pb/>Då bad Jishaj sin son Avinadav stiga fram inför Samuel, men HERREN sa: ”Inte heller han är den som HERREN utvalt.”


text:
Sedan bad Jishaj sin son Shamma att gå fram, men Samuel sa: ”Nej, inte heller han är den som HERREN utvalt.”


text:
<pb/>På samma sätt lät Jishaj sju av sina söner komma fram, men Samuel sa: ”HERREN har inte utvalt någon av dem.”


text:
Samuel frågade då Jishaj: ”Är detta alla söner du har?” ”Nej”, svarade Jishaj. ”En son återstår, den allra yngste, men han är ute på fälten och vallar fåren.” ”Skicka omedelbart efter honom”, sa Samuel, ”för vi slår oss inte ner förrän han kommer.”


text:
<pb/>Då skickade Jishaj efter David, som var en pojke som såg mycket bra ut, rödkindad och med vackra ögon. Och HERREN sa: ”Han är det! Smörj honom!”


text:
<pb/>Samuel tog då oljehornet och smorde David i brödernas närvaro. Och från den dagens kom HERRENS Ande över David och var ständigt med honom. Sedan återvände Samuel till Rama.


text:
Vår herre, låt oss dina tjänare söka reda på någon som kan spela harpa. Harpans toner kommer att få dig att må bättre när den onde anden plågar dig.”


text:
Saul svarade dem: ”Det är bra, leta reda på någon som är duktig att spela och ta hit honom till mig.”


text:
<pb/>En av dem sa då att han kände till en ung man i Betlehem, son till en man som hette Jishaj. Den unge mannen var inte bara skicklig på att spela harpa, han var också modig och en duktig soldat, såg bra ut och talade väl. Sedan tillade han: ”Dessutom är HERREN med honom.”


text:
Saul sände därför en budbärare till Jishaj och bad att han skulle skicka sin son David, han som vaktar fåren.


text:
Jishaj skickade David till Saul och med honom en åsna lastad med bröd, en skinnsäck med vin och en killing.


text:
<pb/>David kom så till Saul och trädde i hans tjänst. Saul tyckte om David och David blev en av hans väpnare.


text:
<pb/>Varje gång anden som Gud sänt kom över Saul, spelade David på harpan. Saul kände sig då lättad och mådde bättre och den onde anden lämnade honom.


text:
<pb/>Filistéerna gjorde sin armé klar för strid och samlades i Soko i Juda. De slog läger mellan Soko och Aseka vid Efes Dammim.


text:
Saul och israeliterna samlade också sina styrkor och lät dem slå läger i Terebintdalen för att strida mot filistéerna.


text:
Skaftet på hans spjut var tjockt som en vävbom<f>[49]</f> och dess spets av järn vägde sju kilo. Framför honom gick hans sköldbärare.


text:
Goljat stod och skrek till israeliterna på andra sidan: ”Varför har ni ställt upp er till strid? Jag är ju en filisté och ni är Sauls tjänare. Välj ut en man och skicka honom ner till mig!


text:
<pb/>David var son till den nu mycket gamle efratiten Jishaj från Betlehem i Juda som hade åtta söner.


text:
De tre äldsta hade följt Saul ut i kriget. Den förstfödde sonen var Eliav, den andre Avinadav och den tredje Shamma.


text:
<pb/>Men en dag sa Jishaj till David: ”Skynda dig till dina bröder i lägret och ta med dig en säck rostade ax och dessa tio bröd!


text:
Ta också de här tio ostarna och ge dem till befälhavaren. Se efter hur dina bröder har det och ta med dig något tillbaka som en hälsning från dem!


text:
<pb/>Tidigt nästa morgon lämnade David fåren till en annan herde, packade sin utrustning och gav sig i väg, så som Jishaj hade sagt. Han kom fram till lägret precis när den israelitiska armén gjorde sig klar att gå till slagfältet under höga stridsrop,


text:
David lämnade då sin packning i förvar hos den officer som var ansvarig för förråden och skyndade sig till trupperna och hälsade på sina bröder.


text:
Medan han pratade med dem, steg den filisteiske tvekampskämpen Goljat från Gat fram ur de filistéiska leden och ropade ut sin utmaning och David hörde det.


text:
<pb/>”Har du sett mannen som kommer fram gång på gång?” frågade soldaterna. ”Han har hånat Israel. Kungen har erbjudit en stor belöning till den som kan döda honom. Han tänker ge honom stora rikedomar, låta honom få gifta sig med en av hans döttrar och låta hela hans familj slippa betala skatt.”


text:
<pb/>David frågade då några andra som stod där: ”Vad får den man som dödar den där filistén och gör slut på hans hån mot Israel? Hur kan denne oomskurne filisté få håna den levande Gudens armé?”


text:
<pb/>Men när Davids äldste bror Eliav hörde David tala med männen, blev han arg. ”Vad gör du här egentligen?” sa han. ”Till vem har du lämnat din lilla fårhjord i öknen? Jag vet hur elak och stöddig du är! Du är säkert bara här för att se på striden!”


text:
<pb/>”Var inte orolig, herre”, sa David till Saul. ”Jag, din tjänare ska gå och strida mot den där filistén!”


text:
<pb/>”Det klarar du inte”, svarade Saul. ”Hur skulle du kunna strida mot denne filisté? Du är ju bara en pojke och han har varit en krigare sedan han var ung!”


text:
<pb/>Men David stod på sig och sa: ”När jag, din tjänare, vaktade min fars får och det kom fram ett lejon eller en björn som tog ett djur från flocken,


text:
följde jag efter rovdjuret, slog ner det och ryckte bytet ur dess käftar. Om det vände sig mot mig, grep jag det i pälsen och slog ihjäl det.


text:
Jag, din tjänare, har dödat både lejon och björn och jag ska göra likadant med den där oomskurne filistén, eftersom han har smädat den levande Gudens armé!


text:
HERREN, som räddat mig från både lejon och björn, ska rädda mig också undan denne filisté!” <pb/>”Gå!” sa Saul till honom. ”HERREN ska vara med dig!”


text:
David spände sedan fast svärdet utanpå rustningen och försökte gå eftersom han aldrig prövat detta tidigare. <pb/>”Jag kan ju inte röra mig i dessa! Sådant här är jag inte van vid”, sa han och tog av sig rustningen.


text:
Istället tog han sin stav, plockade fem släta stenar från en bäck och lade dem i sin herdeväska och med sin slunga i handen gick han sedan för att möta filistéen.


text:
”Tror du att jag är en hund eftersom du kommer mot mig med en käpp?” sa han till David. Sedan förbannade han David i sina gudars namn.


text:
<pb/>”Du kommer emot mig med svärd och spjut och lans”, sa David till filistén, ”men jag kommer emot dig i härskarornas HERRES namn, hans som är Israels armés Gud, den Gud som du har hånat!


text:
I dag kommer HERREN att överlämna dig åt mig och jag ska döda dig och hugga huvudet av dig! Sedan ska jag ge filistéernas döda kroppar till fåglarna och de vilda djuren och hela världen ska veta att det finns en Gud i Israel!


text:
Alla som är församlade här kommer att förstå att HERREN inte räddar genom svärd och spjut. Det är HERREN som avgör striden och han kommer att överlämna er åt oss!”


text:
Snabbt stack han ner handen i sin herdeväska och tog fram en sten och sköt i väg den med slungan. Stenen träffade filistén i pannan och trängde djupt in och Goljat stupade med ansiktet mot marken.


text:
David sprang sedan fram, ställde sig över filistén och drog hans svärd ur skidan. Med det dödade han honom och sedan högg han huvudet av honom. <pb/>När filistéerna såg att deras hjälte hade fallit, vände de om och flydde.


text:
Samtidigt gav israeliterna upp ett härskri och rusade efter filistéerna och jagade dem ända bort till Gat och Ekrons portar. Kropparna av dödade och sårade filistéer låg utströdda längs hela Shaarajimvägen till Gat och Ekron.


text:
<pb/>När Saul såg David gå ut för att strida mot Goljat, hade han frågat sin härförare Avner: ”Vem är den där unge mannens far?” ”Det vet jag verkligen inte, min konung”, svarade Avner.


text:
Och när David återvände efter att ha dödat filistén och fortfarande bar på Goljats avhuggna huvud, fick Avner tag i honom och tog honom med sig till Saul.


text:
<pb/>”Vems son är du, unge man?” frågade Saul. David svarade: ”Jag är son till din tjänare Jishaj i Betlehem.”


text:
<pb/>När Saul hade slutat sitt samtal med David, blev Jonatan djupt fäst vid David. Han älskade honom lika mycket som sitt eget liv.


text:
Han tog av sig sin mantel och gav den till David tillsammans med sina övriga kläder och sitt svärd, sin båge och sitt bälte.


text:
<pb/>Vilka uppdrag Saul än gav till David utförde han dem framgångsrikt. Saul gjorde honom därför till befälhavare i sin armé. Det uppskattades av både folket och männen i Sauls tjänst.


text:
<pb/>När den segrande israelitiska armén återvände hem efter att David dödat filistén, möttes den av kvinnor från Israels alla städer. De hade kommit för att fira segern och möta kung Saul och de sjöng och dansade av glädje med tamburiner och cymbaler.


text:
Kvinnorna dansade och sjöng: <pb/><t>”Saul har slagit sina tusen</t> <t>och David sina tiotusen!”</t>


text:
<pb/>Saul blev mycket vred och sa: ”De ger David äran av att ha dödat tiotusen, men jag får bara äran av att ha dödat tusen! Nu är det bara kungamakten som fattas honom!”


text:
<pb/>Nästa dag kom en ond ande från HERREN över Saul och han bar sig åt som en besatt<f>[50]</f> inne i sitt hus. David spelade på harpan som han brukade. Men Saul hade ett spjut i handen


text:
och plötsligt kastade<f>[51]</f> han det mot David och sa: ”Jag ska nagla fast honom vid väggen!” Två gånger lyckades David vika undan.


text:
Därför skickade han bort David och gav honom befälet över en avdelning på tusen man, som David sedan anförde under olika uppdrag.


text:
<pb/>En dag sa Saul till David: ”Jag är beredd att ge dig min dotter Merav till hustru.<f>[52]</f> Men du måste tjäna mig tappert och kämpa för HERREN.” Saul tänkte nämligen för sig själv: ”Jag ska sända ut honom att slåss mot filistéerna och låta dem döda honom, så slipper jag göra det själv.”


text:
<pb/>”Skulle jag bli svärson åt själve kungen, jag som kommer från en så obetydlig familj och så enkla förhållanden?” sa David till Saul.


text:
Men när det väl blev dags för bröllop, lät Saul istället gifta bort sin dotter med Adriel från Mechola.


text:
<pb/>Under tiden hade dock Sauls dotter Mikal blivit kär i David och Saul blev glad när han hörde detta.


text:
”Jag ska ge henne till honom. Här kommer ännu ett tillfälle: med henne som lockbete kan filistéerna ta honom”, tänkte han för sig själv. Men till David sa han: ”Du kan fortfarande bli min svärson, för jag tänker ge min dotter Mikal till dig.”


text:
Sedan bad Saul sina män att tala i enrum med David och låta honom förstå att kungen verkligen tyckte om honom och att de alla älskade honom och ville att han skulle acceptera kungens förslag och bli hans svärson.


text:
sa han till dem: ”Berätta för David att den enda hemgift kungen begär är förhudarna från 100 filistéer som hämnd på sina fiender.” Men vad Saul egentligen ville var att David skulle dödas i striden.


text:
hade han och hans män dödat 200 filistéer och överlämnat deras förhudar till kungen. Och då gav Saul sin dotter Mikal åt David.


text:
<pb/>När kungen insåg att HERREN verkligen var med David och förstod att hans dotter Mikal älskade David<f>[53]</f>,


text:
Men varje gång den filistéiska armén anföll var David mer framgångsrik än Sauls övriga officerare och Davids namn blev välkänt.


text:
<pb/>Saul uppmanade nu sin son Jonatan och sina närmaste män att försöka döda David. Men Jonatan var mycket nära vän med David


text:
och därför berättade han det för honom. ”Min far Saul tänker döda dig”, varnade han honom. ”Gå därför och göm dig i morgon bitti.


text:
Jag ska be att min far går med mig dit ut och då ska jag tala med honom om dig. Sedan ska jag berätta för dig om allt jag fått reda på.”


text:
<pb/>När Jonatan och hans far möttes nästa dag, talade Jonatan väl om David och bad att han inte skulle behandlas illa. ”Han har inte gjort något för att skada dig”, sa Jonatan. ”Det han har gjort har varit till stor nytta för dig.


text:
Han riskerade sitt liv för att döda filistéen och genom honom räddade HERREN hela Israel. Du såg det själv och gladde dig. Varför skulle du mörda en oskyldig man som David helt utan anledning?”


text:
Och då kallade Jonatan på David och berättade för honom vad som hade hänt. Sedan följde han med David till Saul och David fick arbeta åt kungen igen som han gjort tidigare.


text:
<pb/>Strax därefter bröt kriget ut igen. David ledde trupperna mot filistéerna, tillfogade dem ett stort nederlag och fick dem på flykten.


text:
<pb/>Men en dag när Saul satt hemma med spjutet i sin hand, kom en ond ande från HERREN över honom igen. När då David spelade på harpan,


text:
försökte Saul spetsa David mot väggen med sitt spjut. Men David vek undan för honom och spjutet fastnade i väggen. Sedan flydde David ut i natten.


text:
<pb/>Saul sände ut män för att bevaka Davids hus, så att de kunde döda honom på morgonen. Men Mikal, Davids hustru, varnade honom och sa: ”Om du inte ger dig av redan i natt, kommer du att bli dödad i morgon!”


text:
<pb/>Sedan lade Mikal en avgud i hans säng, täckte över den med en filt och lade lite gethår vid huvudändan.


text:
Men när de kom för att bära ut honom, upptäckte de att det bara låg en avgud och lite gethår i sängen.


text:
<pb/>”Varför har du lurat mig och låtit min fiende fly?” sa Saul till Mikal. ”Du har låtit min fiende komma undan!” <pb/>Mikal svarade: ”Han hotade att döda mig, om jag inte hjälpte honom att komma undan.”


text:
<pb/>Efter att David lyckats fly och komma undan gick han till Samuel i Rama och berättade för honom om allt vad Saul hade gjort. Samuel tog honom sedan med sig till Najot<f>[54]</f> där de båda stannade.


text:
och han skickade genast dit män för att hämta honom. Men när de kom fram och fick se hur Samuel och de andra profeterna profeterade, kom Guds Ande över männen så att de också började profetera.


text:
<pb/>När Saul fick höra vad som hänt, skickade han dit andra soldater, men också de började profetera. Och samma sak hände en tredje gång.


text:
Då gick Saul själv till Rama och när han kom till den stora brunnen i Seku, frågade han: ”Var är Samuel och David?” Man talade då om för honom att de var i Najot vid Rama


text:
och Saul begav sig genast dit. Men medan han var på väg dit kom Guds Ande över Saul och han profeterade hela vägen ända fram till Najot.


text:
Sedan slet han av sig sin mantel och låg på det viset hela dagen och hela natten och profeterade i Samuels närvaro. Det är därför man brukar säga: ”Är Saul också en av profeterna?”


text:
<pb/>David flydde nu från Najot vid Rama och sökte upp Jonatan. ”Vad har jag gjort?” undrade han. ”Varför är din far ute efter mitt liv?”


text:
”Nej!” svarade Jonatan. ”Du ska inte dö! Han berättar allt för mig, både stort och smått. Han skulle aldrig dölja en sådan sak för mig. Det måste vara ett missförstånd!”


text:
<pb/>David försäkrade då med ed: ”Din far känner mycket väl till att du är välvilligt inställd till mig och därför har han sagt till sig själv: ’Jag ska inte berätta det för Jonatan, så slipper han oroa sig i onödan.’ Men så sant HERREN lever och du själv lever, jag bara är ett steg från döden!”


text:
<pb/>David svarade: ”I morgon börjar nymånadsfesten. Då brukar jag alltid äta tillsammans med kungen, men i morgon tänker jag gömma mig ute på fälten och hålla mig där till i övermorgon kväll.


text:
Om din far frågar var jag är, så säg att jag bad dig om tillåtelse att gå hem till Betlehem för att vara med på min släkts årliga offerfest.


text:
Om han då säger: ’Jaså, på det sättet’, då vet du att allt är väl. Men om han blir arg, då vet du att han planerar att döda mig.


text:
Gör detta för mig, din tjänare  —  vi har ju ingått förbund inför HERREN, du och jag. Döda mig hellre du, om det nu är så att jag har syndat, men överlämna mig inte till din far!”


text:
<pb/>”Naturligtvis inte!” svarade Jonatan. ”Det förstår du väl att jag tänker berätta för dig om jag märker att min far planerar att röja dig ur vägen!”


text:
och där sa Jonatan till David: ”Jag lovar inför HERREN, Israels Gud, att jag vid så här dags i morgon eller övermorgon ska ta reda på vad min far tänker om dig och genast låta dig veta det!


text:
Om han verkligen vill skada dig, får HERREN straffa mig om jag inte berättar det för dig, så att du kan fly och överleva. Ja, HERREN ska vara med dig på samma sätt som han varit med min far!


text:
<pb/>Jonatan ingick alltså ett förbund med Davids släkt och David sa: ”HERREN ska ställa Davids fiender till svars.”


text:
Jonatan bekräftade sin kärlek till David med ed ännu en gång, för han älskade David lika mycket som sig själv.


text:
<pb/>Sedan sa Jonatan: ”Vi kommer att sakna dig i morgon när det är nymånadsfest och din plats vid bordet står tom.


text:
Sedan ska jag be en pojke att hämta pilarna. Om du hör mig säga till honom att de är på den här sidan, då vet du att allt är väl och att det inte finns någon fara för dig, så sant HERREN lever.


text:
Men om jag säger till honom att gå längre bort för att pilarna ligger längre fram, då vet du att HERREN sänder dig härifrån omedelbart.


text:
<pb/>David gömde sig alltså ute på fälten och när nymånadfesten började, satte sig kungen ner för att äta.


text:
Han satt på sin vanliga plats vid väggen. Jonatan satt mitt emot honom och Avner satt bredvid Saul. Men Davids plats stod tom.


text:
Saul sa ingenting om det den dagen  —  han antog att det säkert hade hänt David något som gjorde honom oren<f>[56]</f>.


text:
Men när Davids plats stod tom också nästa dag, på andra dagen av nymånadsfesten, frågade Saul sin son Jonatan: ”Varför har inte Jishajs son varit här varken i går eller i dag?”


text:
Han sa: ’Låt mig gå för att vara med på min släkts offerfest, min bror vill att jag ska vara där. Visa mig välvilja och låt mig gå och träffa mina bröder.’ Det är därför han inte har kommit till kungens bord.”


text:
<pb/>Saul började koka av vrede. ”Din horunge!” sa han åt honom. ”Tror du inte att jag vet att du har tagit parti för Jishajs son, den oduglingen, och skämmer ut både dig och din mor?


text:
Så länge Jishajs son finns på denna jord, kommer du aldrig att bli kung! Gå genast och hämta hit honom, för han måste dö!”


text:
Då kastade Saul sitt spjut mot Jonatan och försökte döda honom. Jonatan förstod då att hans far menade allvar med att döda David.


text:
Och han lämnade bordet i vrede och åt inget mer denna andra dag av nymånadsfesten, för han var upprörd över sin fars skändliga behandling av David.


text:
<pb/>Nästa morgon gick Jonatan ut till det fält som han och David hade bestämt och han tog en ung pojke med sig.


text:
<pb/>”Spring nu”, sa han till pojken, ”så att du kan hämta pilarna allt eftersom jag skjuter dem.” <pb/>Pojken sprang genast i väg och Jonatan sköt en pil över honom.


text:
skynda dig, skynda dig, vänta inte!” Pojken sprang snabbt och plockade upp pilen och återvände sedan till sin herre,


text:
<pb/>Så snart han hade gått, kom David fram från sitt gömställe bakom stenröset. Han bugade sig tre gånger med ansiktet mot marken. Sedan kysste de varandra och båda grät, David allra mest.


text:
Slutligen sa Jonatan till David: ”Gå i frid! Vi har svurit varandra en ed i HERRENS namn. Han ska vara vittnet mellan mig och dig och mellan våra efterkommande för alltid.”


text:
<pb/>David kom till staden Nov för att träffa prästen Achimelek och prästen blev förskräckt när han fick se honom. <pb/>”Varför är du ensam?” frågade han. ”Har du ingen med dig?”


text:
”Kungen har sänt ut mig på ett uppdrag”, svarade David. ”Ingen får veta varför jag är här. Jag har stämt möte med mina män på en annan plats.


text:
<pb/>”Jag har inget vanligt bröd”, svarade prästen. ”Här finns bara det heliga brödet<f>[57]</f>. Men du kan ta det, om dina män har hållit sig borta från kvinnor.”


text:
”Ja, kvinnor har hållits borta från oss, som alltid när jag drar ut i strid<f>[58]</f>”, svarade David. ”Manskapets utrustning är helgad även i vanliga uppdrag och ännu mer nu.”


text:
<pb/>Då gav prästen honom av det heliga brödet, eftersom det inte fanns annat än skådebrödet som hade legat inför HERREN och som hade bytts ut mot färskt bröd.


text:
Men en av Sauls tjänare, ledaren för hans herdar, edomiten Doeg, befann sig där då, för han var kvar hos HERREN.


text:
<pb/>David frågade sedan Achimelek om han inte hade ett spjut eller ett svärd att ge honom. ”Jag fick inget vapen med mig, när jag i all hast blev tvungen att ge mig i väg på kungens uppdrag”, sa David.


text:
”Jo”, svarade prästen. ”Jag har det svärd som tillhörde filistén Goljat, honom som du dödade i Terebintdalen. Det är inlindat i tyg och ligger bakom efoden. Ta det om du vill! Jag har inget annat svärd.” ”Utmärkt!” svarade David. ”Hämta det åt mig! Bättre svärd finns inte.”


text:
Men Akish män sa till honom: ”Är inte han Israels kung? Det var väl honom som folket hyllade genom att dansa och sjunga: <pb/><t>’Saul har slagit sina tusen</t> <t>och David sina tiotusen?’ ”</t>


text:
Han började spela vansinnig. Han gjorde märken i dörrarna i stadsporten och lät spottet rinna ner i skägget.


text:
Har vi inte nog med sådana redan? Måste ni släpa hit den där för att han ska visa sina galenskaper för mig? Varför skulle jag släppa in en sådan i mitt hus?”


text:
<pb/>David lämnade sedan Gat och flydde till Adullams grotta. När hans bröder och andra släktingar fick höra detta, gick de dit till honom.


text:
Men också andra började komma; människor i svårigheter och sådana som var skuldsatta och allmänt missnöjda och David blev deras ledare. Tillsammans var det omkring 400 män som samlades runt honom.


text:
<pb/>David gick också till Mispa i Moab och frågade kungen där: ”Kan mina föräldrar få stanna här under ditt beskydd tills jag vet vad Gud har för planer för mig?”


text:
<pb/>Men en dag sa profeten Gad till David att han skulle lämna sitt fäste och bege sig till Juda land. David gick då och kom till Heretskogen.


text:
Nyheten om Davids ankomst nådde Saul då han satt under ett tamariskträd i Giva med spjutet i handen omgiven av alla sina män.


text:
”Lyssna nu, ni Benjamins män!” sa han till dem. ”Har Jishajs son kanske lovat er åkrar och vingårdar och befälsposter över tusen eller hundra man?


text:
Är det därför ni har gaddat er samman mot mig? Inte en enda av er har någonsin talat om för mig att min egen son slutit förbund med Jishajs son. Ingen bryr sig så mycket om mig att han har upplyst mig om att min egen son har uppmanat min tjänare att lägga sig så här i bakhåll för mig.”


text:
<pb/>Då sa edomiten Doeg som var en av Sauls förmän: ”När jag var i Nov såg jag Jishajs son komma till Achimelek, Achituvs son.


text:
Achimelek frågade HERREN om vägledning för David och gav honom sedan proviant och filistén Goljats svärd.”


text:
<pb/>Kungen skickade omedelbart efter Achimelek, Achituvs son, och hela hans familj och alla prästerna i Nov. När de kom dit,


text:
”Varför har du och Jishajs son sammansvurit er mot mig?” frågade Saul. ”Varför gav du honom mat och ett svärd och frågade Gud för hans räkning? Varför har du hjälpt honom att resa sig mot mig och lägga sig i bakhåll mot mig?”


text:
<pb/>”Finns det någon bland alla dina tjänare som är så trogen som din svärson David?” svarade Achimelek. ”Han är ju befälhavare över din livvakt och en högt ärad medlem av ditt eget hushåll!


text:
Det här var inte första gången jag rådfrågade Gud för hans skull! Min kung, anklaga inte mig, din tjänare och min familj för denna sak, för vi känner inte till någon sammansvärjning.”


text:
Sedan sa han till sina livvakter: ”Döda HERRENS präster, för de har gaddat sig samman mot mig och ställt sig på David sida! De visste att han var på flykt undan mig och ändå berättade de det inte för mig!” Men kungens tjänare vägrade döda HERRENS präster.


text:
<pb/>”Då får du göra det”, sa kungen till Doeg. Och Doeg gjorde som kungen befallde och dödade den dagen åttiofem präster, alla iklädda efoder.


text:
Sedan gick man till prästernas stad Nov och dödade alla där: män, kvinnor, barn och spädbarn och oxar, åsnor och får.


text:
sa David: ”Jag förstod det! När jag såg Doeg här, visste jag att han skulle underrätta Saul. Det är jag som är orsak till att hela din fars familj har dödats.


text:
<pb/>En dag fick David reda på att filistéerna hade anfallit Keila och nu var i färd med att plundra tröskplatserna.


text:
Då frågade David HERREN: ”Ska jag anfalla dem?” HERREN svarade: ”Ja, gå till attack mot filistéerna och rädda Keila!”


text:
Men Davids män hade invändningar: ”Vi lever i fruktan redan här i Juda. Ska vi nu bli tvungna att gå till Keila för att strida mot hela den filistéiska armén?”


text:
<pb/>David frågade då HERREN än en gång, men HERREN svarade på samma sätt: ”Gå ner till Keila, så ska jag överlämna filistéerna åt dig!”


text:
Då gick David och hans män ner till Keila och stred mot filistéerna. De förde bort filistéernas boskap och räddade Keilas befolkning.


text:
Evjatar, Achimeleks son som hade flytt till David följde också med till Keila och han hade efoden<f>[60]</f> med sig.


text:
<pb/>Men Saul fick reda på att David var i Keila och sa: ”Gud har överlämnat David åt mig eftersom han har stängt in sig i en stad med starka portar!”


text:
Kommer Keilas män att överlämna mig åt honom? Och tänker verkligen Saul komma hit som jag har hört? HERRE Israels Gud, svara mig, din tjänare!” HERREN svarade: ”Ja, han kommer.”


text:
”Och kommer Keilas män att utlämna mig till Saul?” frågade David. ”Ja, de kommer att utlämna dig”, svarade HERREN.


text:
<pb/>David och hans cirka 600 man lämnade därför Keila och vandrade från plats till plats. Men när Saul fick veta att David hade flytt från Keila, brydde han sig inte om att dra ut.


text:
David bodde sedan i bergfästena i bergslandet Sif. Saul sökte efter honom ständigt, men Gud lät honom inte hitta David.


text:
Men Jonatan, Sauls son, gick för att leta reda på David och när han fann honom, uppmuntrade han David att lita på Gud.


text:
”Var inte rädd”, sa Jonatan. ”Min far kommer aldrig att få tag i dig! Du ska bli Israels kung och jag kommer att bli din närmaste man. Det vet min far Saul också.”


text:
De slöt sedan ett förbund med varandra inför HERREN. Och efter det återvände Jonatan hem, medan David stannade kvar i Horsha.


text:
<pb/>Men några av Sifs män gick till Saul i Giva och sa: ”David gömmer sig bland bergfästena vid Horsha på Hakilahöjden söder om Jeshimon.


text:
”Gå genast och gör er beredda! Ta reda på var han rör sig och visar sig, för jag vet hur listig han är.


text:
Kartlägg alla hans gömställen och kom sedan tillbaka med säkra uppgifter. Då ska jag följa med er. Om han bara finns i området ska jag hitta honom, om jag så ska söka överallt i hela Juda!”


text:
Sedan återvände Sifs män hem före Saul. <pb/>David och hans män befann sig i öknen Maon, i ödemarken söder om Jeshimon.


text:
Saul och hans män sökte efter David. Men David fick reda på det och drog sig till klippan i Maons öken. Saul fick veta det och förföljde dem in i öknen.


text:
Saul gick på ena sidan av berget och David med sina män på den andra. David skyndade sig för att komma undan Saul. Saul och hans män kom allt närmare och försökte omringa och gripa David och hans män.


text:
<pb/>Då kom en budbärare till Saul och sa: ”Skynda dig tillbaka! Filistéerna har gått till anfall mot landet igen!”


text:
Därför gav han upp förföljandet av David och gick för att möta filistéerna. Och ända sedan dess har den platsen kallats Skiljeklippan.


text:
När Saul kom tillbaka från striden mot filistéerna, fick han reda på att David hade gått till En-Gedis öken.


text:
Han valde därför ut 3 000 duktiga män från hela Israel och gick för att söka efter David och hans män vid Stengetsklipporna.


text:
På vägen dit, på ett ställe där vägen passerade några fårfållor, gick Saul in i en grotta för att uträtta sina behov. Men längst in i grottan satt David och hans män.


text:
<pb/>”Nu har tillfället kommit”, sa Davids män till honom. ”Detta är vad HERREN menade när han sa: ’Jag ska ge Saul i din hand, så att du kan göra som du vill med honom!’ ” David smög då fram och skar av en bit av Sauls mantel.


text:
”HERREN förbjude att jag skulle göra detta mot min herre, HERRENS smorde”, sa han till sina män. ”Man ska inte angripa HERRENS smorde!”


text:
Sedan gav David sina män stränga order om att de inte fick överfalla Saul. <pb/>När Saul lämnat grottan och gått en bit på vägen,


text:
kom David ut efter honom och ropade: ”Min herre och min kung!” Saul vände sig om och då bugade David sig djupt inför honom.


text:
Nu kan du själv se att HERREN överlämnade dig åt mig där i grottan. Några uppmanade mig att döda dig, men jag skonade dig för jag tänkte: ’Jag vill inte göra något illa mot min herre, för han är HERRENS smorde.’


text:
Ser du, min fader, vad jag har i min hand? Det är ena hörnet av din mantel. Jag skar av det, men jag dödade dig inte! Är inte detta bevis nog för att jag inte tänker skada dig och att jag inte har syndat eller förbrutit mig mot dig, även om du står efter mitt liv?


text:
HERREN får döma mellan oss! HERREN ska hämnas på dig för vad du har försökt göra mot mig, men jag tänker aldrig göra dig något illa!


text:
HERREN är vår domare. Han ska döma mellan dig och mig. Han ska ta sig an min sak och rädda mig undan dig.”


text:
och sa till David: ”Du är mer rättfärdig än jag, för du har gjort gott mot mig trots att jag ville göra ont mot dig.


text:
Vem låter sin fiende komma undan när han har honom i sin makt? HERREN ska belöna dig för den godhet du har visat mig i dag!


text:
Lova mig därför med ed inför HERREN att du inte kommer att döda min familj och utplåna mitt namn ur min släkt!”


text:
<pb/>David lovade då Saul detta. Sedan gick Saul tillbaka hem, medan David och hans män återvände till sitt bergfäste.


text:
<pb/>Sedan dog profeten Samuel. Hela Israel sörjde och man begravde honom i hans familjegrav i Rama. <pb/>David begav sig sedan till Parans öken.


text:
I Maon fanns då en rik man som ägde en stor farm i Karmel. Han hade 3 000 får och 1 000 getter och nu befann han sig hemma på gården eftersom det var dags att klippa fåren.


text:
Han hette Naval och hans hustru Avigajil. Hon var en vacker och intelligent kvinna, men mannen, en ättling till Kalev, var rå och elak.


text:
Jag hörde att du håller på att klippa dina får. Nu är det så att dina herdar under en tid har bott ibland oss och vi har aldrig skadat dem. Ingen har tagit något från dem medan de var i Karmel.


text:
Fråga dina tjänare, så kan de intyga det. Jag hoppas därför att du vill visa välvilja gentemot mina män när de nu kommer till dig vid ett sådant festligt tillfälle och ge dina tjänare och din vän David vad du kan ha till hands.”


text:
<pb/>Naval frågade Davids tjänare: ”Vem är David, den där Jishajs son? Det finns många slavar som är på rymmen från sina herrar nu för tiden!


text:
Skulle jag ta mitt bröd och mitt vatten och de djur som jag har slaktat åt mina fårklippare och ge det till några som jag inte ens vet varifrån de kommer?”


text:
”Ta på er svärden!” sa David och det gjorde de och han själv spände på sig sitt eget. Sedan tågade David mot Karmel med 400 man, medan 200 stannade kvar för att vakta lägret.


text:
<pb/>En av Navals män berättade för Navals hustru Avigajil: ”David skickade hit sina män från öknen för att tala med vår husbonde, men han förolämpade dem.


text:
Men Davids män har varit mycket vänliga mot oss och har aldrig gjort oss något illa. Det stals aldrig något från oss under hela den tid vi var där ute på fältet med dem.


text:
Det är bäst att du tänker ut något väldigt kvickt, för annars kommer det att gå illa för både vår husbonde och oss andra. Vår husbonde själv är ju så ondsint att det är lönlöst att prata med honom.”


text:
<pb/>Då skyndade sig Avigajil att samla ihop tvåhundra brödkakor, två skinnsäckar med vin, fem tillagade får, två säckar rostat vete, etthundra russinkakor och tvåhundra fikonkakor och lastade alltsammans på åsnor.


text:
”Skynda er i förväg, så ska jag följa efter”, sa hon till sina tjänare. Men hon berättade ingenting för sin make.


text:
David hade just sagt till sig själv: ”Det tjänade ju ingenting till att hjälpa den där mannen! Vi skyddade hans egendom i öknen så att inget saknades och ändå har han lönat min godhet med ont.


text:
”Herre, jag tar på mig hela skulden för det som har hänt”, sa hon och föll ner för hans fötter. ”Var snäll och hör på mig, din tjänarinna!


text:
Naval är en dåre, precis som hans namn säger,<f>[62]</f> så bry dig inte om vad denne onde man har sagt! Själv såg jag aldrig budbärarna du skickade.


text:
Men eftersom HERREN nu har hindrat dig, min herre, från att utkräva blodshämnd och ta saken i egna händer, så må det, så sant HERREN lever och du själv lever, gå alla dina fiender och dem som vill dig ont på samma sätt som det ska gå för Naval!


text:
Förlåt nu mig, din tjänarinna, det jag har gjort fel! HERREN kommer att befästa ett rike åt dig, min herre, som aldrig ska gå under eftersom du kämpar för honom. Låt ingen få anledning att anklaga dig för något under din livstid.


text:
Du kommer alltid att vara trygg under HERRENS beskydd, även när man är ute efter ditt liv. Min herre, ditt liv ska bevaras som en dyrbar sten<f>[63]</f> och dina fiender kommer han att kasta iväg som stenar ur en slunga.


text:
När HERREN har utfört allt det goda som han har lovat dig, min herre, och har gjort dig till furste i Israel,


text:
så ska du inte behöva bära på dåligt samvete eller anklaga dig själv för att du spillt oskyldigt blod eller tagit lagen i egna händer! Men glöm inte mig, din tjänarinna, när HERREN gör allt detta för dig!”


text:
<pb/>David svarade Avigajil: ”Välsignad vare HERREN, Israels Gud, som har skickat dig hit för att möta mig i dag!


text:
Må du vara välsignad för att du är så klok och förståndig och för att du hindrade mig från att spilla blod och ta rätten i egna händer!


text:
Så sant HERREN, Israels Gud, lever, han som har hindrat mig från att skada dig: om du inte hade kommit hit ut för att möta mig, så skulle inte någon av Navals män varit vid liv i morgon bitti.”


text:
Sedan tog David emot hennes gåvor och sa till henne att återvända hem i lugn och ro, för han lyssnade på henne och gjorde henne till viljes.


text:
<pb/>När hon kom hem, hade Naval ordnat en stor fest, som en kunglig fest. Han var mycket berusad och upprymd och därför berättade hon inte för honom om saken förrän följande morgon


text:
då han hade nyktrat till. Men när hans hustru berättade vad som hade hänt, drabbades han av slag och blev liggande som en sten.


text:
<pb/>När David hörde att Naval var död, sa han: ”Prisad vare HERREN! Han har själv straffat Naval för vanäran han drog över mig och han har skonat mig från att begå en ogärning. Navals ondska har gått ut över honom själv.” Sedan sände David budbärare till Avigajil för att be henne bli hans hustru.


text:
<pb/>Davids tjänare reste till Karmel och sa till henne: ”David har sänt oss för att hämta dig, så att du kan bli hans hustru.”


text:
Avigajil föll då ner med ansiktet mot marken och svarade: ”Jag är hans tjänarinna och jag är villig att bli en slavinna som tvättar fötterna på min herres tjänare.”<f>[64]</f>


text:
Hon gjorde sig därefter i ordning, tog fem tjänsteflickor med sig och satte sig på sin åsna. Och så följde hon med männen tillbaka till David och blev hans hustru.


text:
Men Saul hade låtit gifta bort sin dotter Mikal, Davids hustru, med en man från Gallim som hette Palti, son till Lajish.


text:
<pb/>Männen från Sif gick nu till Saul i Giva och berättade att David gömde sig på Hakilahöjden mitt emot Jeshimon.


text:
Han slog läger på Hakilahöjden längs vägen, mitt emot Jeshimon. David som befann sig i öknen förstod att Saul hade följt efter honom.


