# verses

text:
Asa tog då silver och guld som fanns i skattkamrarna i HERRENS hus och i kungapalatset och sände det till araméerkungen Ben-Hadad i Damaskus med detta budskap:


text:
”Låt oss ingå förbund, du och jag, liksom det var mellan din far och min far. Jag sänder dig silver och guld. Bryt ditt förbund med Israels kung Basha, så att han lämnar mig i fred.”


text:
<pb/>Ben-Hadad gick med på kung Asas förslag och sände sina befälhavare mot Israels städer. De intog Ijon, Dan, Avel Majim och alla förrådsstäderna i Naftali.


text:
Då tog kung Asa med sig alla judéerna, och de förde bort från Rama sten och timmer som Basha använt. Det använde han för att bygga upp Geva och Mispa.


text:
<pb/>Vid den tiden kom siaren Hanani till kung Asa av Juda och sa till honom: ”Eftersom du har förlitat dig på Arams kung i stället för HERREN, din Gud, har du förlorat möjligheten att få den arameiske kungens armé i din makt.


text:
Hade inte kushiterna och libyerna en stor armé med mängder av vagnar och ryttare? Men eftersom du förlitade dig på HERREN, överlämnade han dem alla i din hand.


text:
HERRENS ögon vakar över hela jorden, för att han ska kunna stärka dem som av hela sitt hjärta håller sig till honom. Du har handlat dåraktigt, och från och med nu kommer du ständigt att ha krig.”


text:
<pb/>Asa blev så rasande på siaren att han i sitt raseri kastade honom i fängelse. Samtidigt började han att brutalt förtrycka andra i folket.


text:
<pb/>Under det trettionionde året av sin regering fick Asa en allvarlig sjukdom i sina fötter, men trots sin sjukdom sökte han sig inte till HERREN utan till läkare.


text:
Han begravdes i den grav som han hade låtit hugga ut åt sig i Davids stad. Han blev lagd på en bädd som var täckt av välluktande kryddor och oljor, och man tände en stor eld till hans ära.


text:
Han placerade trupper i alla Judas befästa städer och förlade garnisoner i Juda och i de av Efraims städer som hans far Asa hade intagit.


text:
<pb/>HERREN var med Joshafat, därför att han under sin första tid följde sin far Davids föredöme och inte sökte baalsgudarna,


text:
HERREN befäste hans kungamakt, och hela Juda kom med gåvor till honom, så han blev både rik och ärad.


text:
<pb/>Under tredje året av sin regering sände han ut sina ämbetsmän Ben-Hajil, Obadja, Sakarja, Netanel och Mika, för att undervisa i Judas städer.


text:
Med dem fanns leviterna Shemaja, Netanja, Sevadja, Asael, Shemiramot, Jonatan, Adonia, Tobia och Tob-Adonia och med dem prästerna Elishama och Joram.


text:
De undervisade i Juda och förde med sig HERRENS lagbok; de for runt till alla städer i Juda för att undervisa folket.


text:
<pb/>Då kom fruktan för HERREN över folken i Judas grannländer, så att de inte gav sig i krig mot Joshafat.


text:
Några filistéer kom med gåvor och silver som skatt till Joshafat. Araberna kom till honom med småboskap: 7 700 baggar och 7 700 bockar.


text:
Dessa var indelade i avdelningar familjevis: <pb/><t>De högsta befälhavarna från Juda: <pb/>300 000 tappra kämpar under Adnas befäl, <pb/></t>


text:
<t>och vid hans sida Amasja, Sikris son, som frivilligt ställt sig i HERRENS tjänst, med 200 000 man. <pb/></t>


text:
<t>Från Benjamin: <pb/>Eljada, den tappre kämpen, som hade 200 000 man beväpnade med bågar och sköldar, <pb/></t>


text:
Några år senare kom han på besök till Achav i Samaria. Achav lät slakta en mängd får och oxar åt honom och folket som var med honom och försökte förmå honom att tåga mot Ramot i Gilead.


text:
<pb/>Achav, Israels kung, frågade Joshafat, Juda kung: ”Vill du dra ut med mig mot Ramot i Gilead?” Han svarade honom: ”Jag, liksom du, och mitt folk liksom ditt, vill vara med dig i kriget.”


text:
<pb/>Då kallade Israels kung samman profeterna, fyrahundra man, och frågade dem: ”Ska vi dra ut i strid mot Ramot i Gilead, eller ska jag låta bli?” De svarade: ”Gå, för Gud ska överlämna den i kungens hand.”


text:
Sidkia, Kenaanas son, gjorde sig horn av järn och förklarade: ”Så säger HERREN: ’Du ska stånga Aram med dessa horn tills de förgörs.’ ”


text:
Budbäraren, som hade gått för att kalla på Mika, berättade för honom: ”Profeterna förkunnade med en mun framgång för kungen. Låt nu också dina ord stämma med deras och lova framgång!”


text:
<pb/>När han kom fram inför kungen, frågade denne honom: ”Mika, ska vi dra ut i strid mot Ramot i Gilead, eller ska jag låta bli?” Och Mika svarade: ”Gå, och ni ska lyckas! De ska överlämnas i er hand.”


text:
<pb/>Kungen sa till honom: ”Hur många gånger måste jag besvärja dig att inte tala något annat än sanning i HERRENS namn?”


text:
Då svarade Mika: ”Jag såg hela Israel förskingrat på bergen, som får utan herde. Och HERREN sa: ’De har ingen herre. Låt dem återvända hem i fred, var och en till sitt.’ ”


text:
HERREN sa: ’Vem kan locka Israels kung Achav att gå ut i strid mot Ramot i Gilead och stupa där?’ <pb/>Då sa den ene si och den andre så.


text:
<pb/>HERREN har alltså lagt en lögnens ande i munnen på dessa dina profeter, för HERREN har bestämt att olycka ska drabba dig.”


text:
<pb/>Israels kung befallde: ”Arrestera Mika och för honom tillbaka till styresmannen Amon och till kungens son Joash”,


text:
och säg till dem: ”Så säger kungen: Sätt den här mannen i fängelse på vatten och bröd, tills jag kommer välbehållen tillbaka.”


text:
<pb/>Mika svarade: ”Om du kommer välbehållen tillbaka, så har HERREN inte talat genom mig.” Sedan tillade han: ”Hör detta, alla folk<f>[28]</f>!”


text:
<pb/>Nu hade Arams kung gett order till sina vagnsofficerare att inte ge sig i strid mot någon annan än Israels kung.


text:
När vagnsofficerare fick syn på Joshafat, tänkte de: ”Det här är Israels kung.” De omringade honom för att anfalla honom, men Joshafat ropade till och HERREN hjälpte honom och drog bort dem ifrån honom.


text:
<pb/>Men någon spände sin båge och sköt på måfå och träffade Israels kung i en springa i rustningen. Kungen sa till kusken: ”Vänd vagnen och ta mig ut ur striden! Jag är sårad.”


text:
<pb/>Striden blev allt intensivare ju längre dagen led. Kungen stod kvar i sin vagn, vänd mot araméerna, ända till kvällen, men vid solnedgången dog han.


text:
gick siaren Jehu, Hananis son, ut för att möta honom och sa: ”Ska du hjälpa den ogudaktige och älska dem som hatar HERREN? HERRENS vrede är över dig, därför att du har gjort detta.


text:
Men det finns ändå något gott i dig, för du har skaffat bort asherapålarna i landet och i ditt innersta vänt dig till att söka Gud.”


text:
<pb/>Joshafat bodde nu i Jerusalem. Han begav sig på nytt ut bland folket och reste från Beer Sheva och upp till Efraims bergsbygd och förde dem tillbaka till HERREN, sina fäders Gud.


text:
och talade till dem: <pb/>”Se upp med vad ni gör, för det är inte för människor ni dömer utan för HERREN, och han är med er när ni dömer.


text:
Låt fruktan för HERREN vägleda er! Se upp med vad ni gör, för hos HERREN, vår Gud, finns ingen orättvisa, partiskhet eller några mutor.”


text:
<pb/>Också i Jerusalem insatte Joshafat leviter, präster och israeliternas familjeöverhuvuden till att döma enligt HERRENS lag och avgöra tvister. De återvände till Jerusalem,


text:
Varje gång när något fall blir överlämnat till er från era ämbetsbröder som bor ute i städerna, vare sig det är fråga om mord eller andra brott mot lagarna, bud eller förordningar, så ska ni varna dem så att de inte gör sig skyldiga inför HERREN och hans vrede kommer över er och över era bröder. Om ni gör så, drar ni inte skuld över er.


text:
<pb/>Översteprästen Amarja ska leda er i allt som rör HERREN, och Sevadja, Ismaels son, furste i Juda, i allt som rör kungen, och leviterna ska vara era medhjälpare. Gå frimodigt till verket, och HERREN ska vara med den som gör det goda.”


text:
Joshafat fick följande rapport: ”En enorm armé marscherar mot dig från landet på andra sidan Döda havet, från Edom. Den befinner sig redan vid Haseson Tamar, dvs. En-Gedi.”


text:
Folket från Juda samlades för att söka hjälp hos HERREN, ja, de kom från alla städer i Juda för att söka HERRENS hjälp.


text:
Joshafat ställde sig mitt ibland dem, där de var samlade från Juda och Jerusalem i HERRENS hus, framför den nya förgården.


text:
Han sa: <pb/>”HERRE, våra fäders Gud, är inte du Gud i himlen, härskaren över alla folkens riken? I din hand är makt och styrka, och ingen kan stå emot dig.


text:
Var det inte du, vår Gud, som drev ut invånarna här i landet för ditt folk Israel? Gav inte du det här landet åt din vän Abrahams ättlingar för evigt?


text:
’Om olycka, krig, pest eller hungersnöd drabbar oss, kan vi stå här framför detta tempel och inför dig, vars namn templet bär, och ropa till dig i vår förtvivlan. Då ska du höra oss och rädda oss.’


text:
<pb/>Se nu, folk från Ammon, Moab och Seirs bergsbygd, genom vilkas land du inte lät israeliterna gå när de kom från Egypten, så de gick runt och utrotade dem inte,


text:
O vår Gud, tänker du inte döma dem? Vi står maktlösa mot denna väldiga armé som har kommit emot oss. Vi vet inte vad vi ska göra, men vi har våra ögon riktade på dig.”


text:
Då kom HERRENS Ande över Jachasiel, son till Sakarja, son till Benaja, son till Jeiel, son till leviten Mattanja, en ättling till Asaf, där han stod mitt i församlingen.


text:
<pb/>”Hör på mig, allt folk i Juda och ni som bor i Jerusalem och du, kung Joshafat!” sa han. ”Så säger HERREN till er: ’Var inte rädda och bli inte förskräckta över denna väldiga armé! Striden är inte er utan Guds.


text:
Gå till anfall mot dem i morgon! De är på väg upp vid Sisbranten, och ni kommer att möta dem vid slutet av bäckravinen invid Jeruels öken.


text:
Men det är inte ni som ska strida. Inta era ställningar och stå stilla och se hur HERREN räddar er, Juda och Jerusalem! Var inte rädda och missmodiga! Gå dit ut i morgon och möt dem, för HERREN är med er!’ ”


text:
<pb/>Då föll kung Joshafat ner på marken med ansiktet mot jorden, och allt folk i Juda och Jerusalem kastade sig ner och tillbad HERREN.


text:
Sedan reste sig leviterna av Kehats och Korachs släkter upp och prisade och tackade HERREN, Israels Gud, med hög röst.


text:
<pb/>Tidigt följande morgon drog de ut i Tekoas öken. Inför uppbrottet steg Joshafat fram och talade till dem: ”Lyssna här till mig, Juda och ni som bor i Jerusalem! Tro på HERREN, er Gud, så ska ni bestå! Tro på hans profeter, så ska det gå er väl.”


text:
<pb/>Efter att ha rådgjort med folket, utsåg han sångare som i helig skrud skulle prisa HERREN, medan de drog ut framför armén och sjunga: <pb/><t>”Tacka HERREN,</t> <t>för hans nåd varar för evigt.”</t>


text:
<pb/>När de började sjunga och lovprisa, lät HERREN ett angrepp komma bakifrån på folket från Ammon, Moab och Seirs bergsbygd, som dragit ut mot Juda, och de blev slagna.


text:
Ammoniterna och moabiterna vände sig mot män från Seirs bergsbygd för att förinta dem och utplåna dem allesammans, och när de gjort slut på dem, hjälptes de åt med att förgöra varandra.


text:
<pb/>När judéerna kom fram till det vakttorn som vette mot öknen och blickade mot den stora armén, såg de bara döda kroppar ligga på marken; inte en enda hade undkommit.


text:
<pb/>Joshafat och hans folk gick sedan ut för att ta byte, och de fann där mängder av gods, kläder<f>[29]</f> och värdefulla föremål, mer än de kunde bära. Det var så mycket att det tog dem tre dagar att få med sig allt.


text:
Den fjärde dagen samlades de i Lovsångsdalen för att prisa HERREN. Därför heter platsen än idag Lovsångsdalen.


text:
<pb/>Sedan återvände alla män från Juda till Jerusalem, med Joshafat i spetsen, glada, eftersom HERREN gett dem glädje över deras fiender.


text:
<pb/>Fruktan för Gud kom över alla riken när de hörde att HERREN själv hade stridit mot Israels fiender.


text:
<pb/>Joshafat var så kung över Juda. Han var trettiofem år gammal när han blev kung och regerade tjugofem år i Jerusalem. Hans mor var Asuva, dotter till Shilchi.


text:
Dock avskaffade han inte offerplatserna, och folket hade inte vänt sina hjärtan till sina fäders Gud.


text:
Joshafats historia i övrigt, från början till slut, är nedtecknad i Jehus, Hananis sons, krönika, som ingår i boken om Israels kungar.


text:
<pb/>Senare ingick Juda kung Joshafat en allians med Achasja, kungen i Israel, som gjorde mycket ont.


text:
Joshafat kom överens med honom att bygga fartyg som skulle segla till Tarshish. Dessa byggdes i Esjon-Gever.


text:
Då profeterade Elieser, Dodias son från Maresha, mot Joshafat och sa till honom: ”Eftersom du har allierat dig med Achasja, ska HERREN låta det du gjort bli förstört.” Fartygen råkade ut för missöden och kunde aldrig segla till Tarshish.


text:
Jorams bröder, Joshafats söner, hette Asarja, Jechiel, Sakarja, Asarjahu, Mikael och Sefatja. Alla dessa var söner till Joshafat, Israels kung.


text:
Deras far hade gett dem många gåvor, silver och guld och andra dyrbarheter, och befästa städer i Juda. Men själva kungadömet gav han till Joram, eftersom denne var den förstfödde.


text:
<pb/>När Joram hade övertagit sin fars kungadöme och stärkt sin ställning, dödade han alla sina bröder och några av Israels furstar.


text:
Men HERREN ville inte utplåna Davids ätt, för han hade ingått ett förbund med David. Han hade lovat att en lampa för alltid skulle brinna för honom och hans ättlingar.


text:
Joram drog dit upp med sina furstar och alla sina vagnar. På natten bröt han upp och slog edoméerna som hade omringat honom och hans vagnsbefälhavare.


text:
Sedan Edom gjorde uppror har det inte mer stått under Judas makt. Livna gjorde också uppror vid samma tid, eftersom Joram hade övergett HERREN, sina fäders Gud.


text:
Han uppförde också offerplatser på höjderna i Juda och förledde folket i Jerusalem till otrohet och Juda till avfall.


text:
<pb/>Då kom ett brev från profeten Elia till Joram, där det stod: <pb/>Så säger HERREN, din fader Davids Gud: ”Du har inte följt de vägar din far Joshafat och kung Asa av Juda gick,


text:
utan du har gått Israels kungars vägar och förlett Juda och folket i Jerusalem till otrohet, precis som Achavs familj gjorde. Du har också dödat dina egna bröder, din fars söner, som var bättre än du.


text:
Se, HERREN ska därför straffa ditt folk, dina barn, dina hustrur och allt vad du äger och har med en hemsökelse.


text:
Själv kommer du att råka ut för en svår invärtes sjukdom i inälvorna, så att de till slut faller ut till följd av sjukdomen.”


text:
De marscherade mot Juda, invaderade det och tog med sig allt de fann i kungens palats, till och med hans söner och hustrur. Ingen son lämnades kvar, förutom hans yngste son Joachas.


text:
Efter en tid, efter ett par år, föll hans inälvor ut till följd av sjukdomen, och han dog under fruktansvärda plågor. Man tände ingen eld för att hedra honom som de hade gjort för hans fäder.


text:
Han var trettiotvå år gammal när han blev kung, och han regerade i åtta år i Jerusalem och gick bort utan att någon saknade honom. Han begravdes i Davids stad, men inte i kungagravarna.


text:
<pb/>Invånarna i Jerusalem gjorde Achasja, Jorams yngste son, till kung efter honom. Alla hans äldre söner hade ju dödats av de rövarband som kommit tillsammans med araberna till lägret. Så blev Achasja, Jorams son, kung över Juda.


text:
Achasja var tjugotvå<f>[30]</f> år gammal när han blev kung, och han regerade i ett år i Jerusalem. Hans mor hette Atalja och var sondotter till Omri.


text:
Achasja vandrade på samma vägar som Achavs familj, och hans mor uppmuntrade honom till att göra det onda.


text:
Han gjorde liksom Achavs familj det som var ont i HERRENS ögon, för de blev hans rådgivare efter hans fars död, och detta ledde honom i fördärvet.


text:
<pb/>Det var också på deras råd Achasja gick till krig med kung Joram i Israel, Achavs son, mot den arameiske kungen Hasael vid Ramot i Gilead. Joram blev sårad av araméerna,


text:
och vände tillbaka till Jisreel för att få sina sår läkta, de som tillfogats honom vid Rama i striden mot Arams kung Hasael. Kung Achasja av Juda, Jorams son, kom då på besök till honom,


text:
men detta besök hos Joram hade Gud bestämt till Achasjas fördärv. När Achasja kom, gick han ut tillsammans med Joram för att möta Jehu, Nimshis son, som HERREN hade smort för att göra slut på Achavs ätt.


text:
<pb/>Medan Jehu verkställde domen mot Achavs ätt, mötte han Judas furstar och Achasjas brorsöner, som hade varit hos Achasja, och han dödade dem.


text:
Han sökte efter Achasja, och hans män grep honom när han gömde sig i Samaria. De förde honom till Jehu och dödade honom. Men de begravde honom, för de tänkte: ”Han var ändå en ättling till kung Joshafat, som helhjärtat sökte HERREN.” Nu fanns det ingen av Achasjas ättlingar som kunde upprätthålla kungariket.


text:
<pb/>När Atalja, Achasjas mor, såg att hennes son var död, bestämde hon sig för att förgöra hela kungahuset i Juda.


text:
Men kungens dotter Joshavat lyckades ta och gömma undan Joash, Achasjas son, just när kungasönerna skulle dödas. Hon gömde honom och hans sköterska i ett sovrum. Där höll Joshavat, dotter till kung Joram och hustru till prästen Jojada och syster till Achasja, honom gömd så att Atalja inte kunde döda honom.


text:
<pb/>Under det sjunde året fattade Jojada mod och slöt sig samman med officerarna Asarja, Jerochams son, Ismael, Jochanans son, Asarja, Oveds son, Maaseja, Adajas son, och Elishafat, Sikris son.


text:
De reste ut över hela Juda och samlade leviterna från alla Judas städer och alla Israels familjeöverhuvuden. När de kom till Jerusalem,


text:
slöt hela församlingen ett förbund i Guds hus med kungen. Jojada talade till dem: <pb/>”Kungens son ska nu bli kung, såsom HERREN har sagt om Davids ättlingar.


text:
Så här ska ni göra: En tredjedel av er, präster och leviter, som går i tjänst på sabbaten, ska bevaka alla dörrar,


text:
en tredjedel ska vara vid palatset, och en tredjedel ska finnas vid Jesodporten. Folket ska stanna på förgårdarna till HERRENS hus.


text:
Ingen får gå in i HERRENS hus, förutom präster och leviter i tjänst. De får gå in eftersom de är helgade. Men folket ska iaktta HERRENS förordning.


text:
Leviterna ska ställa sig runt omkring kungen, var och en med vapen i hand. Om någon försöker gå in i templet måste han dödas. Och håll er nära kungen vart han än går.”


text:
<pb/>Leviterna och hela Juda gjorde som de blivit beordrade av prästen Jojada. Var och en tog sina män, både dem som gick på och dem som gick av sitt pass på sabbaten, för prästen Jojada lät ingen avdelning vara fri.


text:
Sedan gav prästen Jojada officerarna spjut, sköldar och koger som hade tillhört kung David och fanns i Guds hus.


text:
Han ställde upp allt folket, var och en med vapen i sin hand, runt omkring kungen, från templets södra sida till dess norra, framför altaret och tempelhuset.


text:
Sedan förde de ut kungasonen, satte en krona på hans huvud, gav honom förbundsförordningarna<f>[31]</f> och utropade honom till kung. Jojada och hans söner smorde honom, och de ropade: ”Länge leve kungen!”


text:
<pb/>När Atalja hörde jublet från folket som skyndat till för att hylla kungen, gick hon till dem som var i HERRENS hus.


text:
Där fick hon se kungen stå vid sin pelare vid ingången, med officerarna och trumpetarna vid sina sidor. Allt folket jublade och lät trumpeterna ljuda. Sångarna med sina instrument ledde hyllningssången. Då rev Atalja sönder sina kläder och ropade: ”Förräderi! Förräderi!”


text:
<pb/>Prästen Jojada skickade ut officerarna som hade befälet över trupperna och befallde dem: ”För ut henne bortom gången och om någon följer henne, ska han dödas med svärd.” Prästen hade nämligen sagt: ”Ni får inte döda henne i HERRENS hus.”


text:
Hela folket begav sig sedan till Baals tempel, rev ner det och bröt sönder altarna och gudabilderna och dödade Mattan, Baals präst, framför altarna.


text:
Jojada placerade sedan vakter vid HERRENS hus, som leddes av de levitiska prästerna, som David hade delat upp i avdelningar i templet, för att bära fram brännoffer åt HERREN, som det var föreskrivet i Moses lag, med glädje och sång, allt enligt Davids befallningar.


text:
Han ställde också vakterna vid portarna till HERRENS hus, för att ingen som på något sätt var oren skulle kunna komma in.


text:
<pb/>Sedan tog han med sig officerarna, de förnämsta, de styrande bland folket och allt folket i landet och förde ut kungen från HERRENS hus till palatset via Övre porten och satte honom på kungatronen.


text:
<pb/>Joash var sju år gammal när han blev kung, och han regerade i fyrtio år i Jerusalem. Hans mor hette Sivja och var från Beer Sheva.


text:
och sammankallade präster och leviter och sa till dem: ”Gå runt till alla städer i Juda och samla in pengar år för år från alla israeliter för underhåll av er Guds hus. Gör det utan dröjsmål!” Men leviterna gjorde sig ingen brådska.


text:
<pb/>Då kallade kungen till sig översteprästen Jojada och frågade honom: ”Varför har du inte sett till att leviterna drivit in skatten från Juda och Jerusalem, som HERRENS tjänare Mose och Israels församling bestämt för förbundstecknets tält?”


text:
<pb/>Den ogudaktiga Ataljas söner hade brutit sig in i Guds hus och också använt för baalsgudarna det som var helgat åt HERREN.


text:
Sedan gick ett påbud ut i Juda och Jerusalem, att alla skulle komma till HERREN med den skatt som Guds tjänare Mose hade pålagt Israel i öknen.


text:
Alla furstarna och allt folket kom med sina bidrag med glädje och lade dem i kistan tills den blev full.


text:
<pb/>När tiden var inne bars kistan genom leviternas försorg till särskilda granskningsmän som skulle räkna pengarna, och de såg att det var mycket pengar i den. Då kom kungens sekreterare och översteprästens tillsyningsman och tömde kistan och bar den tillbaka till sin plats. Så gjorde de dagligen och samlade in mycket pengar.


text:
Kungen och Jojada gav pengarna till de män som utförde arbetet i HERRENS hus. De anställde stenhuggare och timmermän för restaureringen av HERRENS hus, samt järn- och kopparsmeder för dess reparationsarbeten.


text:
<pb/>Arbetarna satte igång med arbetet, och reparationerna utfördes väl genom deras försorg. De återställde Guds hus till dess ursprungliga skick och förstärkte det.


text:
När de var färdiga, bar de fram pengarna som var över till kungen och Jojada. Av dem gjordes föremål till HERRENS hus, för gudstjänsten och offren, skålar och andra guld- och silverföremål. <pb/>Så länge Jojada levde offrades dagligen brännoffer i HERRENS hus.


text:
Han begravdes bland kungarna i Davids stad, eftersom han hade gjort så mycket gott i Israel, för Gud och för hans tempel.


text:
<pb/>Men efter Jojadas död, kom furstarna i Juda till kungen och visade vördnad, och han lyssnade till dem.


text:
De övergav HERREN, sina fäders Gud, och tillbad asheror och avgudar. Då kom Guds vrede över Juda och Jerusalem på grund av denna deras skuld.


text:
HERREN sände profeter för att föra dem tillbaka till honom, och de varnade dem, men folket ville inte lyssna.


text:
<pb/>Då kom Guds Ande över Sakarja, prästen Jojadas son. Han ställde sig framför folket och talade till dem: ”Så säger Gud: ’Varför är ni olydiga mot HERRENS bud, till er egen olycka? Eftersom ni har övergett HERREN, har han också övergett er.’ ”


text:
<pb/>De formade en sammansvärjning mot honom och på kungens befallning stenade de honom till döds på förgården till HERRENS hus.


text:
Kung Joash tänkte inte på den välvilja Sakarjas far Jojada hade visat mot honom, utan dödade hans son. När han dog sa han: ”Må HERREN se detta och göra dem ansvariga!”


text:
<pb/>Vid årsskiftet kom den arameiska hären mot Joash. De kom till Juda och Jerusalem, dödade alla folkets ledare, och allt sitt krigsbyte skickade de till kungen i Damaskus.


text:
Den arameiska hären hade bara kommit med en liten skara, men HERREN lät en mycket större armé falla i deras händer. Eftersom de hade övergett HERREN, sina fäders Gud, verkställdes domen över Joash.


text:
<pb/>När araméerna drog sig tillbaka, lämnade de Joash svårt sårad. Då sammansvor sig hans närmaste män för att döda honom, därför att han hade dödat prästen Jojadas son. De dödade honom i hans säng. Så dog han, och han begravdes i Davids stad, men inte i kungagravarna.


text:
De som sammansvurit sig mot honom var Savad, son till ammonitiskan Shimat, och Josavad, son till moabitiskan Shimrit.


text:
<pb/>Om Joash söner och de många profetiorna över honom och om renoveringen av Guds hus finns skrivet i tilläggsskriften till boken om kungarna. <pb/>Hans son Amasja blev kung efter honom.


text:
<pb/>Amasja var tjugofem år gammal när han blev kung, och han regerade i tjugonio år i Jerusalem. Hans mor hette Joaddan och var från Jerusalem.


text:
<pb/>Amasja samlade judéerna och ställde upp dem familjevis under befäl av högre och lägre officerare från hela Judas och Benjamins stammar. Han mönstrade dem som var tjugo år eller äldre och fann att det var 300 000 utvalda vapenföra män som kunde hantera spjut och sköld.


text:
<pb/>Men då kom en gudsman till honom och sa: ”O kung, låt inte den israelitiska hären dra ut tillsammans med dig, för HERREN är inte med Israel, inte med några från Efraim.


text:
Gå du frimodigt ut i strid, men Gud ska överlämna dig åt fienden, för Gud har makt att både hjälpa och stjälpa.”


text:
<pb/>”Men vad händer med de tre och ett halvt ton silver jag betalade för den israelitiska styrkan?” frågade Amasja gudsmannen. Gudsmannen svarade: ”HERREN har makt att ge dig mycket mer än så!”


text:
<pb/>Amasja skickade alltså hem den trupp som kommit till honom från Efraim. De blev ursinniga på Juda och gav sig iväg kokande av vrede.


text:
Ytterligare 10 000 togs till fånga levande av judéerna. De förde dem upp på toppen av en klippa och störtade ner dem, så att de alla krossades.


text:
<pb/>Men männen i den styrka som Amasja hade skickat hem och som inte fått följa med honom till kriget, anföll Judas städer från Samaria till Bet Horon. De dödade 3 000 där och tog med sig ett stort byte.


text:
<pb/>När Amasja vände tillbaka efter att ha slagit edoméerna, förde han med sig de gudar som folket hade i Seir. Han satte upp dem som sina egna gudar, bad till dem och tände rökelse till dem.


text:
Då blev HERREN vred på Amasja, och han sände en profet till honom som frågade: ”Varför rådfrågar du gudar som inte ens kunde rädda sitt eget folk undan dig?”


text:
<pb/>Men medan han fortfarande talade, frågade Amasja honom: ”När gjorde vi dig till kungens rådgivare? Sluta genast, annars blir du dödad!” Profeten slutade men sa: ”Jag vet att Gud har bestämt sig för att förgöra dig, därför att du har gjort så här och inte lyssnat till mitt råd.”


text:
<pb/>Kung Amasja i Juda höll rådslag och sände bud till Israels kung Joash, Joachas son och Jehus sonson, och utmanade honom: ”Kom, låt oss mötas öga mot öga!”


text:
<pb/>Israels kung Joash skickade detta svar till Juda kung Amasja: ”En törnbuske på Libanon sände bud till en ceder på Libanon: ’Ge din dotter till hustru åt min son.’ Men ett vilddjur på Libanon kom och trampade ner busken.


text:
Du säger stolt att du har erövrat Edom, du är högmodig och vill vinna mer ära. Stanna hemma! Varför söka efter olycka och riskera att du går under och Juda med dig?”


text:
Men Amasja ville inte lyssna. Det kom nämligen från Gud, för att de skulle ges i fiendens hand, därför att de hade sökt Edoms gudar.


text:
<pb/>Då attackerade Israels kung Joash, och han och Juda kung Amasja möttes öga mot öga vid Bet Shemesh i Juda.


text:
Israels kung Joash tog till fånga Juda kung Amasja, son till Joash, son till Joachas, vid Bet Shemesh och förde honom till Jerusalem. Där rev han ner tvåhundra meter av stadsmuren, från Efraimsporten till Hörnporten.


text:
Han tog allt guld och silver och alla föremål som fanns i Guds hus hos Oved-Edom, liksom alla skatter från kungapalatset. Han tog också gisslan och återvände sedan till Samaria.


text:
Från den tid då Amasja vände sig bort från HERREN, anstiftades en sammansvärjning mot honom i Jerusalem, och han flydde till Lakish, men de skickade dit män efter honom och dödade honom.


text:
De hämtade honom sedan med häst tillbaka till Jerusalem och begravde honom bland sina fäder i Judas<f>[33]</f> stad.


text:
<pb/>Allt folket i Juda tog sedan Ussia, som var sexton år, och gjorde honom till kung efter hans far Amasja.


text:
Han byggde upp staden Elot och lade den på nytt under Juda, efter att kungen hade dött och gått till vila hos sina fäder.


text:
Ussia var sexton år när han blev kung, och han regerade femtiotvå år i Jerusalem. Hans mor hette Jekolja och var från Jerusalem.


text:
<pb/>Han sökte Gud så länge Sakarja levde, som lärt honom gudsfruktan<f>[34]</f>. Så länge han sökte HERREN, gav Gud honom framgång.


text:
<pb/>Han drog ut i strid mot filistéerna, bröt ner murarna till Gat, Javne och Ashdod, och byggde städer i området kring Ashdod och på andra håll bland filistéerna.


text:
De betalade skatt till Ussia. Ryktet om honom spred sig ända till Egypten, för han var mycket mäktig.


text:
Han byggde också torn i öknen och högg ut många vattenreservoarer, för han hade stora boskapshjordar i låglandet och på slätten. Han hade vingårdsarbetare i bergen och på de bördiga fälten. Han älskade jordbruk.


text:
<pb/>Ussia hade en vältränad här som drog ut i strid indelad i avdelningar efter en mönstring som sekreteraren Jeiel och officeren Maaseja gjorde, under befäl av Hananja, en av kungens befälhavare.


text:
Under deras befäl fanns en här på 307 500 man, som med kraft och styrka stred på kungens sida mot fienden.


text:
I Jerusalem lät han göra krigsmaskiner, konstruerade av skickliga män. De ställdes på tornen och murhörnen, för att skjuta pilar och stenar. Ryktet om honom spreds vitt och brett, och han fick mycket hjälp tills han blev mäktig.


text:
<pb/>Men när han hade blivit mäktig, blev han högmodig tills han föll. Han var trolös mot HERREN, sin Gud, och trädde in i HERRENS tempel för att tända rökelse på rökelsealtaret.


text:
De ställde sig mot kung Ussia och sa till honom: <pb/>”Det är inte din sak, Ussia, att tända rökelse åt HERREN. Det är bara prästerna, Arons söner, som får göra det, de som är helgade för detta. Gå ut ur helgedomen! Du har varit trolös, och det ska du inte få någon ära för inför HERREN Gud.”


text:
<pb/>Ussia blev ursinnig där han stod med rökelsekaret i handen för att tända rökelsen. Mitt under sitt raseriutbrott drabbades han av spetälska i pannan, inför prästerna, vid rökelsealtaret i HERRENS hus.


text:
När översteprästen Asarja och de andra prästerna såg på honom, hade han fått spetälska i pannan. De jagade ut honom, och även han själv ville komma därifrån så snabbt som möjligt, eftersom han såg att HERREN hade låtit honom drabbas så.


text:
<pb/>Kung Ussia förblev spetälsk ända till sin död. Han bodde i ett hus för sig själv och var utestängd från HERRENS hus. Hans son Jotam styrde då över kungapalatset och folket i landet.


text:
<pb/>Ussias historia i övrigt, från början till slut, finns nedtecknad av profeten Jesaja, Amos son.


text:
<pb/>Ussia dog och begravdes bland sina förfäder, men ute på det kungliga begravningsfältet eftersom det ansågs att han varit spetälsk. Hans son Jotam blev kung efter honom.


text:
<pb/>Jotam var tjugofem år gammal när han blev kung, och han regerade i Jerusalem i sexton år. Hans mor hette Jerusha och var dotter till Sadok.


text:
Han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon, precis som hans far Ussia hade gjort, och han gick dessutom inte in i HERRENS tempel. Men folket fortsatte med sitt ogudaktiga leverne.


text:
<pb/>Jotam byggde Övre porten i HERRENS hus och även på Ofelmuren utförde han omfattande byggnadsarbeten.


text:
<pb/>Han förde krig mot ammoniterna och segrade. De måste det året betala till honom en skatt på tre och ett halvt ton<f>[35]</f> i silver, 10 000 säckar<f>[36]</f> vete och 10 000 säckar korn. Den summan betalade ammoniterna också andra och tredje året.


text:
<pb/>Jotams historia i övrigt, hans krig och annat han företog sig, finns nedtecknat i boken om Israels och Juda kungar.


text:
<pb/>Achas var tjugo år när han blev kung, och han regerade i sexton år i Jerusalem. Men han gjorde inte det som var rätt i HERRENS ögon som hans förfader David hade gjort.


text:
Han tände offereld i Ben-Hinnoms dal, och han offrade sina egna söner i eld, i enlighet med den avskyvärda seden hos de folk som HERREN hade fördrivit för israeliternas skull.


text:
<pb/>Därför överlämnade HERREN, hans Gud, honom åt den arameiske kungens våld. De slog honom och tog ett stort antal fångar och förde dem till Damaskus. Han överlämnades också i den israelitiske kungens våld, som tillfogade honom stora förluster.


text:
På en enda dag dödade Pekach, Remaljas son, 120 000 stridsdugliga män av Judas armé, eftersom de hade övergett HERREN, sina fäders Gud.


text:
Sedan dödade Sikri, en tapper krigare från Efraim, kungens son Maaseja, Asrikam, föreståndaren för palatset, och Elkana, kungens närmaste man.


text:
Trupperna från Israel tog också 200 000 fångar från sitt broderfolk, deras hustrur och söner och döttrar, och dessutom ett mycket stort byte, som de förde med sig till Samaria.


text:
<pb/>Men där fanns HERRENS profet Oded, och han gick ut för att möta hären när de kom tillbaka till Samaria. <pb/>Han talade till dem: ”HERREN, era fäders Gud, var arg på Juda och överlämnade dem åt ert våld, men ni har i raseri anställt en massaker på dem, och detta har nått ända upp till himlen.


text:
Och nu tänker ni göra dessa män och kvinnor från Juda och Jerusalem till slavar! Har ni inte redan nog med skuld mot HERREN, er Gud?<f>[37]</f>


text:
Lyssna till mig nu och låt fångarna som ni tagit bland era släktingar vända tillbaka hem, för nu har HERRENS vrede kommit över er!”


text:
<pb/>Några av ledarna i Efraim, Asarja, Jochanans son, Berekja, Meshillemots son, Hiskia, Shallums son, och Amasa, Hadlajs son, reste sig mot dem som kom från kriget.


text:
De sa: ”Ni kan inte föra hit dessa fångar! Om ni gör det, kommer vi att dra ännu mer skuld över oss inför HERREN, utöver all annan skuld vi redan har. Vår skuld är redan stor och vreden brinner över Israel.”


text:
De män som nämnts tog fångarna, klädde dem som var utan kläder med vad som fanns bland bytet, gav dem kläder och skor, lät dem äta och dricka och smorde dem med olja. De svaga sattes på åsnor och fördes tillbaka till sina familjer i Jeriko, Palmstaden. Sedan återvände de till Samaria.


text:
Samtidigt invaderade filistéerna städer i Låglandet och Negev som tillhörde Juda. De hade intagit Bet Shemesh, Ajalon och Gederot, vidare Soko, Timna och Gimso med deras kringliggande byar, och bosatt sig där.


text:
HERREN ville nämligen förödmjuka Juda på grund av Israels kung Achas därför att han orsakade lössläppthet i Juda och var trolös mot HERREN.


text:
Men Tiglat Pileser, kungen i Assyrien, drog ut mot honom och blev bara till besvär för honom, i stället för en hjälp.


text:
Achas gav kungen av Assyrien föremål från HERRENS hus och skatter från kungapalatset och från furstarna, men det hjälpte honom inte.


text:
Han offrade till Damaskus gudar som hade besegrat honom, för han tänkte: ”De arameiska kungarnas gudar har hjälpt dem, så kanske de kan hjälpa mig också, om jag offrar till dem.” Men de blev i stället både hans och hela Israels fall.


text:
Achas samlade ihop föremålen från Guds hus och slog sönder dem. Han stängde dörrarna till HERRENS hus och lät göra åt sig altaren i varje hörn i Jerusalem.


text:
Han gjorde offerplatser i alla Juda städer för att tända offereld åt andra gudar och drog på så sätt HERRENS, sina fäders Guds, vrede över sig.


text:
<pb/>Hans historia i övrigt och vad han gjorde, från början till slut, finns nedtecknat i boken om Judas och Israels kungar.


text:
<pb/>Achas dog och begravdes bland sina förfäder i Jerusalem, men inte i Israels kungars gravar. Hans son Hiskia blev kung efter honom.


text:
<pb/>Hiskia var tjugofem år gammal när han blev kung, och han regerade i tjugonio år i Jerusalem. Hans mor hette Avia och var Sakarjas dotter.


text:
<pb/>I första månaden av sitt första regeringsår öppnade han på nytt dörrarna till HERRENS hus och reparerade dem.


text:
och talade till dem: <pb/>”Lyssna till mig, leviter! Helga er och helga HERRENS, era fäders Guds, hus! För ut allt orent ur helgedomen!


text:
Våra fäder har varit trolösa och gjort det som är ont i HERRENS, vår Guds, ögon. De har vänt sig bort från HERRENS boning och vänt den ryggen.


text:
De har stängt dörrarna till förhallen, släckt lamporna, försummat att tända rökelse och att bära fram brännoffer i helgedomen åt Israels Gud.


text:
Därför har HERRENS vrede kommit över Juda och Jerusalem. Han har gjort dem till ett skräckexempel, förfäran och förakt, som ni kan se med egna ögon.


text:
Våra fäder har fallit för svärd, och våra söner, döttrar och hustrur är i fångenskap på grund av detta.


text:
<pb/>Nu vill jag sluta ett förbund med HERREN, Israels Gud, så att hans brinnande vrede viker från oss.


text:
Mina söner, försumma ingenting nu, för HERREN har utsett er till att vara inför honom, att tjäna honom, göra tjänst åt honom och tända rökelse.”


text:
<pb/><t>Leviter som började arbeta var Machat, Amasajs son, och Joel, Asarjas son från Kehats släkt; <pb/>från Meraris släkt Kish, Avdis son, och Asarja, Jehallelels son; <pb/>från Gershons släkt Joach, Simmas son, och Eden, Joachs son; <pb/></t>


text:
<pb/>De samlade nu sina bröder och helgade sig och gick för att rena HERRENS hus, som kungen hade befallt i enlighet med HERRENS ord.


text:
Prästerna gick in i det inre av HERRENS hus för att rena det. De bar ut allt orent de hittade i HERRENS hus till förgården, och sedan tog leviterna det och förde ut det till Kidrondalen.


text:
De började helgandet den första dagen i första månaden, och på åttonde dagen i månaden hade de hunnit fram till förhallen. Sedan helgade de HERRENS hus ytterligare åtta dagar och var färdiga på sextonde dagen i första månaden.


text:
<pb/>Sedan gick de till kung Hiskia och sa: ”Nu har vi renat hela HERRENS hus och brännofferaltaret med alla dess tillbehör och även bordet för skådebröden och dess tillbehör.


text:
Dessutom har vi återställt och helgat alla de föremål som kung Achas i sin trolöshet tog bort under sin regeringstid. De finns nu vid HERRENS altare.”


text:
De förde med sig sju tjurar, sju baggar, sju lamm och sju bockar som ett syndoffer för riket, helgedomen och Juda. <pb/>Han befallde prästerna, Arons söner, att offra allt detta på HERRENS altare.


text:
De slaktade tjurarna, och prästerna tog blodet och stänkte det på altaret. Sedan slaktade de baggarna och stänkte blodet på altaret, och de slaktade lammen och stänkte blodet på altaret.


text:
Bockarna till syndoffret fördes därefter fram inför kungen och församlingen, och de lade sina händer på dem.


text:
<pb/>Prästerna slaktade djuren och offrade deras blod som ett syndoffer på altaret till försoning för hela Israel, precis som kungen hade befallt om brännoffret och syndoffret för hela Israel.


text:
<pb/>Han lät leviterna ställa upp sig i HERRENS hus med cymbaler, harpor och lyror, i enlighet med Davids och kungens siare Gads och profeten Natans föreskrifter, för befallningen hade kommit från HERREN genom hans profeter.


text:
<pb/>Hiskia gav order om att brännoffret skulle offras på altaret, och när offrandet började, började också lovsången till HERREN att ljuda, tillsammans med Davids, Israels kungs, instrument.


text:
Hela församlingen tillbad, sångarna sjöng och trumpetarna spelade. Allt detta pågick tills brännoffret var avslutat.


text:
Kung Hiskia och de ledande männen uppmanade leviterna att prisa HERREN med Davids och siaren Asafs ord. De prisade honom med glädje, sjöng, föll ner och tillbad.


text:
<pb/>Då tog Hiskia till orda och sa: ”Ni har nu helgats åt HERREN. För nu fram era slaktoffer och tackoffer till HERRENS hus.” Församlingen bar då fram sina slaktoffer och tackoffer, och de som av hjärtat ville det bar också fram brännoffer.


text:
Antalet brännoffer som församlingen kom med var 70 tjurar, 100 baggar och 200 lamm; alla dessa var brännoffer till HERREN.


text:
Men det fanns för få präster för att flå alla brännofferdjuren, så deras bröder leviterna hjälpte dem tills arbetet var färdigt och tills alla präster hunnit rena sig, för leviterna hade varit ivrigare än prästerna att helga sig.


text:
Det fanns ett överflöd av brännoffer och fettstycken av gemenskapsoffren och dryckesoffer som hörde till brännoffren. <pb/>Så blev tjänsten i HERRENS hus återupprättad.


text:
<pb/>Hiskia sände nu bud till hela Israel och Juda, och han skrev också brev till Efraim och Manasse, och uppmanade dem att komma till HERRENS hus i Jerusalem för att fira HERRENS, Israels Guds, påsk.


text:
Kungen, hans furstar och församlingen i Jerusalem hade bestämt att man skulle fira påsk i andra månaden.


text:
De kunde nämligen inte fira påsk vid rätt tidpunkt, eftersom inte tillräckligt många präster hade helgat sig och folket inte hade samlats i Jerusalem.


text:
De beslöt att skicka ut en kungörelse i hela Israel, från Beer Sheva till Dan, om att folket skulle komma till Jerusalem och fira HERRENS, Israels Guds, påsk. Man hade inte tidigare firat högtiden i denna omfattning som det var föreskrivet.


text:
<pb/>Kurirer sändes ut i enlighet med kungens befallning över hela Israel och Juda med brev från kungen och hans furstar. Där stod: <pb/>”Israeliter, vänd tillbaka till HERREN, Abrahams, Isaks och Israels Gud, så att han vänder tillbaka till dem av er, som har lyckats komma undan de assyriska kungarna.


text:
Var inte som era fäder och bröder, som syndade mot HERREN, sina fäders Gud, så att han lämnade dem åt ödeläggelse, som ni själva kan se.


text:
Var inte så motspänstiga som era fäder, utan böj er under HERREN och kom till hans helgedom, som han har helgat åt sig för evig tid. Tjäna HERREN, er Gud, så att hans brinnande vrede viker bort från er.


text:
Om ni vänder er till HERREN igen, kommer era bröder och era barn att möta barmhärtighet hos dem som fört dem i fångenskap, och de får vända tillbaka till sitt land. HERREN, er Gud, är nådig och barmhärtig, och han ska inte vända sitt ansikte från er, om ni vänder tillbaka till honom.”


text:
<pb/>Budbärarna for från stad till stad genom Efraim och Manasse ända till Sebulon, men man skrattade åt dem och hånade dem.


text:
I Juda påverkade Gud folket så att de blev eniga om att göra som kungen och hans furstar hade uppmanat dem till, i enlighet med HERRENS ord.


text:
Mycket folk, en stor församling, samlades i Jerusalem för att fira det osyrade brödets högtid i andra månaden.


text:
<pb/>Den fjortonde dagen i andra månaden slaktade de påsklammet. Då skämdes prästerna och leviterna och renade sig och bar fram brännoffer i HERRENS hus.


text:
De intog sina bestämda platser, som gudsmannen Mose föreskrivit i sin lag, och prästerna stänkte det blod som de fått av leviterna.


text:
<pb/>Många i församlingen hade nämligen inte helgat sig, och därför slaktade leviterna lammen åt dem som inte var rena, så att de kunde helgas åt HERREN.


text:
En stor del av folket, många från Efraim, Manasse, Isaskar och Sebulon, hade inte renat sig utan åt påskalammet på ett annat sätt än vad som var föreskrivet. Hiskia bad för dem: ”Må HERREN, den gode, bringa försoning åt


text:
var och en, som helhjärtat söker Gud, HERREN, sina fäders Gud, även om han inte är ren efter helgedomens renhetsföreskrifter.”


text:
<pb/>Så firade de israeliter som var i Jerusalem det osyrade brödets högtid i sju dagar under stor glädje, medan leviterna och prästerna varje dag med all kraft prisade HERREN med musikinstrument.


text:
Hiskia talade uppmuntrande till alla leviter som visat god insikt i HERRENS tjänst. Under sju dagar åt de sin bestämda del och offrade gemenskapsoffer och prisade HERREN, sina fäders Gud.


text:
Hela församlingen enade sig om att fortsätta firandet i ytterligare sju dagar. Så de firade högtiden ytterligare sju dagar under glädje.


text:
Kung Hiskia av Juda gav församlingen 1 000 tjurar och 7 000 får och getter, och folkets ledare bidrog med 1 000 tjurar och 10 000 får och getter. En stor grupp präster hade nu helgat sig.


text:
<pb/>Hela Judas församling gladde sig tillsammans med prästerna, leviterna, och hela den församling som kom från Israel och de främlingar som kom från Israel och dem som bodde i Juda.


text:
Glädjen i Jerusalem var så stor att något liknande inte hade skett i Jerusalem sedan Salomos, kung Davids sons, tid.


text:
Prästerna och leviterna stod upp och välsignade folket, och Gud hörde dem. Deras bön nådde himlen, hans heliga boning.


text:
<pb/>När allt detta var över gick alla israeliter som varit där ut till städerna i Juda. De krossade stenstoderna och högg ner asherapålarna och förstörde offerplatserna och altarna i hela Juda, Benjamin, Efraim och Manasse. Sedan vände alla israeliterna tillbaka till sina städer, var och en hem till sin egendom.


text:
<pb/>Hiskia återinrättade nu prästernas och leviternas avdelningar, i enlighet med deras tjänstgöring, präster och leviter som skulle bära fram brännoffer och gemenskapsoffer och tjänstgöra, prisa och tacka HERREN i portarna till hans boning.


text:
Kungen gav också en del av sin egen egendom till brännoffren: till brännoffren morgon och kväll, brännoffren på sabbater, vid nymånadsfester och högtider, så som det var föreskrivet i HERRENS lag.


text:
<pb/>Han befallde folket i Jerusalem att ge prästerna och leviterna deras del, så att dessa helt kunde ägna sig åt HERRENS lag.


text:
Så snart denna order blev känd, gav israeliterna rikligt av det första från sina skördar av säd, vin, olja, honung och allt vad marken gav, en riklig tiondel av allt.


text:
De israeliter som bodde i Judas städer förde med sig en tiondel av sin boskap och sina får och heliga gåvor som helgats åt HERREN, deras Gud, och lade det i högar.


text:
Översteprästen Asarja från Sadoks släkt svarade honom: ”Sedan folk började komma med gåvor till HERRENS hus har vi haft tillräckligt att äta, och det har blivit över, för HERREN har välsignat sitt folk. Denna stora mängd är vad som blivit över.”


text:
förde de noggrant dit gåvorna, tiondet och offergåvorna. Föreståndare för detta var leviten Konanja, och näst efter honom var hans bror Shimi.


text:
Jechiel, Asasja, Nachat, Asael, Jerimot, Josavad, Eliel, Jismakja, Machat och Benaja var tillsyningsmän under Konanja och hans bror Shimi, utsedda av kung Hiskia och Asarja, föreståndaren för Guds hus.


text:
<pb/>Leviten Kore, Jimnas son, som vaktade Östra porten, hade ansvaret för de frivilliga gåvorna till Gud och fördelade det som getts åt HERREN och de högheliga gåvorna.


text:
Eden, Minjamin, Jeshua, Shemaja, Amarja och Shekanja var trogna medhjälpare till honom ute i präststäderna. De delade ut gåvorna till sina bröder efter deras avdelningar, till stora som små,


text:
och dessutom till alla av manligt kön från tre års ålder och uppåt, som fanns med i släktregistret, sin del  —  till var och en som kom in i HERRENS hus för att dagligen och avdelningsvis göra olika sorters tjänst.


text:
De delade ut till varje präst som var uppförd efter sin familj i släktregister och varje levit, från tjugo år och uppåt, efter deras föreskrivna uppgifter och avdelningar.


text:
De inkluderade alla, sina barn, sina hustrur, sina söner och döttrar, ja, alla i menigheten som fanns med i släktregistren. De skulle helga sig och troget förvalta det som var heligt.<f>[38]</f>


text:
För de präster, Arons söner, som bodde på landet utanför sina städer, fanns i varje stad utsedda, namngivna män som skulle dela ut andelarna åt alla av mankön i prästfamiljerna och åt de leviter som fanns med i släktregistren.


text:
<pb/>Så gjorde Hiskia i hela Juda. Han gjorde det som var gott, rätt och sant i HERRENS, hans Guds, ögon.


text:
I allt han företog sig i tjänsten i Guds hus och när det gällde lagen och buden sökte han sin Gud helhjärtat, och han hade framgång.


text:
<pb/>Efter att Hiskia troget hade utfört detta, kom kung Sanherib av Assyrien in i Juda och belägrade de befästa städerna i tanke att erövra dem.


text:
rådgjorde han med sina furstar och krigare om att täppa igen alla källor som låg utanför staden, och de hjälpte honom.


text:
Mycket folk samlades, och de täppte till alla källorna och dämde också upp den bäck som rann genom landet. ”Varför skulle kungen<f>[39]</f> av Assyrien komma hit och hitta gott om vatten?” sa de.


text:
<pb/>Hiskia arbetade hårt med att reparera alla de raserade murarna och byggde upp tornen vid dem. Han byggde en andra mur utanför den första, befäste Millo i Davids stad och lät tillverka en mängd vapen och sköldar.


text:
Han utsåg officerare över armén och sammankallade dem till sig på den öppna platsen vid stadsporten. Han talade till dem och försökte stärka deras mod:


text:
<pb/>”Var starka och modiga, och var inte rädda för kungen i Assyrien och hans väldiga armé, för den som är med oss är större än den som är med honom!


text:
Med honom finns bara en mänsklig armé, men vi har HERREN, vår Gud, som hjälper oss och strider för oss.” <pb/>Folket fick nytt mod av Hiskias, Juda kungs, ord.


text:
<pb/>Kung Sanherib av Assyrien, som med hela sin armé låg vid Lakish, skickade efter en tid bud till Jerusalem till kung Hiskia av Juda och alla judéer som var där och lät säga:


text:
<pb/>Så säger Sanherib, kungen av Assyrien: ”Vad är det ni förtröstar på när ni nu stannar kvar i det belägrade Jerusalem?


text:
Hiskia lurar ju er till att ni ska dö av hunger och törst, när han säger: ’HERREN, vår Gud, ska rädda oss undan kungen av Assyrien’


text:
Var det inte samme Hiskia som förstörde alla hans offerhöjder och altaren och befallde Juda och Jerusalem: ’Ni ska tillbe vid ett enda altare och tända rökelse på det.’


text:
<pb/>Vet ni inte vad jag och mina fäder har gjort med folken i andra länder? Kunde dessa folks gudar rädda sina länder ur mitt våld?


text:
Vilken av alla gudar hos dessa folk som mina fäder har förintat har kunnat rädda sitt folk från min makt? Hur skulle då er Gud kunna rädda er ur min makt?


text:
Låt inte Hiskia lura och bedra er så här! Tro inte på honom, för ingen gud i något land har någonsin kunnat rädda sitt folk från mig eller mina fäder. Varför skulle då er Gud kunna göra det?”


text:
Sanherib skrev också brev, där han hädade HERREN, Israels Gud, och sa om honom: ”Lika lite som andra folks gudar lyckades rädda sina folk ur mitt våld, lika lite ska Hiskias Gud kunna rädda sitt folk ur mitt våld.”


text:
<pb/>De ropade högt på hebreiska till folket från Jerusalem som samlats på stadsmurarna, för att skrämma dem och göra dem rädda, så att de skulle kunna inta staden.


text:
De talade om Jerusalems Gud på samma sätt som om gudarna hos andra folk på jorden, som är gjorda av människor.


text:
och HERREN skickade en ängel som förintade alla tappra krigare, furstar och officerare i den assyriske kungens läger, så att han med skam fick vända tillbaka till sitt land. Och när han kom till sin guds hus, blev han dödad med svärd av några av sina söner.


text:
Så räddade HERREN Hiskia och folket i Jerusalem ur den assyriske kungen Sanheribs våld, och ur alla andras. Han beskyddade dem på alla sidor<f>[40]</f>.


text:
<pb/>Många kom till Jerusalem med gåvor till HERREN och dyrbara gåvor till Juda kung Hiskia. Han blev härefter högt ansedd bland folken.


text:
<pb/>Vid denna tid blev Hiskia dödssjuk och bad till HERREN, och HERREN svarade honom med ett under.


text:
Men Hiskia återgäldade inte det goda han fått utan var högmodig; därför kom vreden över honom och över Juda och Jerusalem.


text:
Då ödmjukade sig den högmodige Hiskia och Jerusalems invånare och drabbades därför inte av HERRENS vrede under Hiskias livstid.


text:
<pb/>Hiskia blev mycket rik och högt aktad. Han byggde skattkamrar för allt sitt silver och guld, för dyrbara stenar, kryddor, sköldar och andra värdefulla föremål.


text:
Han byggde också förrådshus för säd, vin och olja och stallar för alla slags boskap och fållor för hjordarna.


text:
<pb/>Det var också Hiskia som dämde upp övre källan i Gichon och förde dess vatten ner till västra sidan av Davids stad. Hiskia lyckades med allt han företog sig.


text:
Men när sändebud kom från Babylons furstar för att få veta mer om det under som inträffat i landet, lämnade Gud honom för att pröva honom och se vad som fanns i hans innersta.


text:
<pb/>Hiskias historia i övrigt och hans fromma gärningar finns nedtecknade i profeten Jesajas, Amos sons, syner i boken om Judas och Israels kungar.


text:
<pb/>När Hiskia dog begravdes han bland de övriga kungarna högst upp bland Davids ättlingars gravar, och hela Juda och Jerusalem ärade honom vid hans död. <pb/>Hans son Manasse blev kung efter honom.


text:
Han byggde upp de offerhöjder som hans far Hiskia hade förstört, och han reste altaren åt baalsgudarna och gjorde asherapålar och tillbad och dyrkade himlens hela härskara.


text:
Han byggde altaren i HERRENS hus, om vilket HERREN hade sagt: ”Mitt namn ska bo för evigt i Jerusalem.”


text:
Manasse offrade dessutom sina egna barn i eld i Ben-Hinnoms dal. Han bedrev häxeri, trolldom och svart magi, andebesvärjelse och spådomskonster. Han gjorde mycket ont i HERRENS ögon och väckte hans vrede.


text:
<pb/>Han ställde upp en avgud som han hade gjort i Guds hus, om vilket Gud hade sagt till David och hans son Salomo: ”I detta hus och i Jerusalem, som jag har utvalt bland alla Israels stammar, ska jag låta mitt namn bo för evigt.


text:
Jag ska aldrig mer jaga bort Israeliterna från det land som jag gav deras<f>[41]</f> förfäder, om de bara håller allt jag befallt dem att hålla, hela lagen och alla bud och föreskrifter som de fått genom Mose.”


text:
<pb/>Men Manasse förledde folket i Juda och Jerusalem att göra mer ont än de folk som HERREN hade utplånat för israeliterna.


text:
Då lät HERREN den assyriske kungens härförare tåga mot honom. De tog honom till fånga, satte krokar i honom, band honom med kopparkedjor och förde honom till Babylon.


text:
Då vädjade han i sin nöd till HERREN, sin Gud, i bön, och ödmjukade sig inför HERREN, sina fäders Gud.


text:
När han bad till honom, lyssnade HERREN och svarade på hans vädjan och lät honom återvända till Jerusalem och till sitt kungarike. Då insåg Manasse att det är HERREN som är Gud.


text:
<pb/>Efter detta byggde han den yttre muren kring Davids stad väster om Gichon i dalen, till Fiskporten och runt Ofel, och han gjorde den mycket hög. Han tillsatte också befälhavare i alla befästa städer i Juda.


text:
Han avlägsnade alla främmande gudar och avguden ur HERRENS hus, liksom altaren han byggt på tempelberget och i Jerusalem och kastade ut dem från staden.


text:
Sedan reparerade han HERRENS altare, offrade gemenskapsoffer och tackoffer på det och uppmanade folket i Juda att tjäna HERREN, Israels Gud.


text:
<pb/>Manasses historia i övrigt och hans bön till Gud och vad siarna talade till honom i HERRENS namn, finns nedtecknat i Israels kungars krönika.


text:
Hans bön och hur han blev bönhörd, hans synd och otrohet och en förteckning över de ställen där han gjort offerplatser, rest asherapålar och gudabilder, innan han ödmjukade sig, finns nedtecknat i hans siares<f>[42]</f> krönika.


text:
Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon, precis som hans far Manasse hade gjort. Amon tillbad och offrade till alla de avgudar som hans far hade gjort,


text:
men han ödmjukade sig inte inför HERREN, som hans far Manasse hade gjort, utan ökade i stället skulden mer och mer.


text:
Han gjorde det som var rätt i HERRENS ögon, och han följde sin förfader Davids exempel utan att vika åt något håll.


text:
<pb/>I sitt åttonde regeringsår, medan han fortfarande var ung, började han söka sin far Davids Gud, och under sitt tolfte år började han rena Juda och Jerusalem från offerplatser, asherapålar och snidade och gjutna gudabilder.


text:
Man rev ner baalsaltarna inför honom, högg i stycken rökelsealtarna som stod på dem och bröt sönder asherapålarna, och de snidade och gjutna gudabilderna krossade han till stoft och strödde ut över deras gravar som hade offrat åt dem.


text:
Också i städerna i Manasse, Efraim, Simon och ända bort till Naftali och områdena<f>[43]</f> runt dem,


text:
rev han ner altarna, asherapålarna, och gudabilderna krossade han till stoft och högg ner rökelsealtarna i stycken i hela Israel. Sedan vände han tillbaka till Jerusalem.


text:
<pb/>Under det artonde året av sin regering, sedan han renat landet och templet, skickade han Shafan, Asaljas son, och Maaseja, stadskommendanten i Jerusalem, och kanslern Joach, Joachas son, för att reparera HERRENS, sin Guds, hus.


text:
<pb/>De gick då till översteprästen Hilkia med det silver som samlats in i Guds hus, som de leviter som höll vakt där hade samlat från Manasse, Efraim och resten av Israel, liksom av Juda och Benjamin och av folket i Jerusalem.


text:
De överlämnade det åt de män som var utsedda för att övervaka arbetet i HERRENS hus, så att de kunde betala till dem som arbetade med att reparera det.


text:
De betalade snickarna och byggnadsarbetarna, så att de kunde köpa byggnadssten och timmer till bjälkar och till att timra upp de byggnader som kungarna i Juda hade låtit förfalla.


text:
<pb/>Männen arbetade plikttroget under ledning av Jachat och Obadja, leviter av Meraris släkt, och Sakarja och Meshullam av Kehats släkt. Leviter, som var skickliga musiker,


text:
övervakade och ledde de olika arbetena. Andra leviter var sekreterare, tillsyningsmän och dörrvaktare.


text:
<pb/>När man tog fram silvret som samlats in vid HERRENS hus, hittade prästen Hilkia boken med HERRENS lag, som hade getts genom Mose.


text:
Hilkia talade om för kungens sekreterare Shafan: ”Jag har hittat boken med lagen i HERRENS hus.” Och han gav Shafan boken.


text:
<pb/>Shafan tog den med sig till kungen när han skulle rapportera till honom: ”Dina tjänare gör allt de har fått i uppdrag att göra.


text:
Silvret som har funnits i HERRENS hus har betalats ut och överlämnats till tillsyningsmännen och arbetarna.”


text:
Sedan talade sekreteraren Shafan om för kungen att Hilkia hade gett honom en bokrulle och läste ur den för kungen.


text:
Han befallde Hilkia och Achikam, Shafans son, Avdon, Mikas son, sekreteraren Shafan och sin assistent Asaja:


text:
”Gå och fråga HERREN för mig och för den rest som finns kvar av Israel och Juda om det som står i den bok som nu upptäckts! HERRENS vrede är stor och har vällt ut över oss därför att våra förfäder inte har följt HERRENS ord och inte handlat så som det står i denna bok.”


text:
<pb/>Hilkia och kungens män gick då till profetissan Hulda, hustru till Shallum, föreståndaren för klädkammaren, Tokhats son och Hasras sonson. Hon bodde i Jerusalem i Nya Staden. När de talade med henne om detta,


text:
Så säger HERREN: Jag kommer att låta olycka drabba denna plats och dess invånare, alla de förbannelser som är skrivna i boken och som har lästs för kungen av Juda.


text:
De har övergett mig och tänt offereld åt andra gudar och väckt min vrede genom allt de gjort, och därför ska min vrede drabba denna plats, och den kan inte släckas.’


text:
Därför att du är bedrövad i ditt inre och har ödmjukat dig inför Gud, sedan du fått höra hans ord mot denna plats och dess invånare, och du har ödmjukat dig inför mig och rivit sönder dina kläder och gråtit inför mig, därför har jag hört dig, säger HERREN.


text:
Jag ska låta dig dö och bli begravd bland dina fäder i ro. Du får slippa se allt det onda som jag ska låta komma över denna plats och dess invånare.’ ” <pb/>De återvände till kungen med detta svar.


text:
Han gick upp till HERRENS hus tillsammans med alla män i Juda och invånarna i Jerusalem, präster och leviter och allt folk, både stora och små. Han läste för dem allt som stod i förbundsboken som upptäckts i HERRENS hus.


text:
Kungen stod vid sin på sin plats och förnyade inför HERREN förbundet, för att de skulle hålla sig till HERREN, lyda hans bud, förordningar och föreskrifter och med hela sitt hjärta och hela sin själ och fullgöra bestämmelserna som boken föreskrev.


text:
Sedan lät han alla i Jerusalem och Benjamin träda in i förbundet, och invånarna i Jerusalem gjorde så, i enlighet med Guds, sina fäders Guds, förbund.


text:
<pb/>Sedan avlägsnade Josia alla avskyvärda gudar från israeliternas alla områden och fick alla som fanns i Israel att tjäna HERREN, sina fäders Gud. <pb/>Så länge han levde vände de sig inte bort från HERREN, sina fäders Gud.


text:
<pb/>Josia firade HERRENS påsk i Jerusalem. De slaktade påsklammet den fjortonde dagen i första månaden.


text:
Han sa till leviterna, som undervisade israeliterna och som var helgade åt HERREN: <pb/>”Ställ den heliga arken i templet som Israels kung Salomo, Davids son, byggde. Ni behöver inte bära den på era axlar. Tjäna HERREN, er Gud, och hans folk Israel!


text:
Ställ er i helgedomen, med en grupp leviter för varje familjeavdelning av era bröder, era landsmän.<f>[44]</f>


text:
Slakta påsklammet, helga er och tillred lammen åt era bröder, enligt de föreskrifter som HERREN har gett genom Mose.”


text:
<pb/>Därefter gav Josia 30 000 lamm och killingar till hela folkets påskoffer, för dem som var närvarande, och 3 000 tjurar, allt från kungens egendom.


text:
Hans furstar bidrog frivilligt med gåvor till folket, till prästerna och leviterna. Hilkia, Sakarja och Jechiel, de främsta i Guds hus, gav prästerna 2 600 får och getter som påskoffer och 300 tjurar.


text:
De levitiska ledarna Konanja, Shemaja, Netanel, Hashavja, Jeiel och Josavad gav 5 000 påskoffer och 500 tjurar till leviterna.


text:
<pb/>Så ordnades tjänsten, och prästerna stod på sina platser och leviterna var indelade i sina avdelningar, som kungen hade befallt.


text:
De tog undan det som skulle vara brännoffer för varje familjeavdelning, för att ges åt hela folket och offras åt HERREN, som det var föreskrivet i Moses bok, och på samma sätt gjorde de med tjurarna.


text:
De stekte påsklammet över eld enligt föreskrifterna och kokade de heliga offren i grytor, pannor och kittlar och gav dem genast till hela folket.


text:
Sedan gjorde de i ordning en måltid åt sig själva och åt prästerna, för prästerna, Arons söner, hade varit upptagna från morgonen ända till kvällen med att offra det feta av brännoffren. Därför tillredde leviterna åt sig själva och prästerna, Arons söner.


text:
<pb/>Sångarna, Asafs söner, fanns på sina platser enligt föreskriften som hade getts av David, Asaf, Heman och Jedutun, kungens siare. Vakterna vid portarna lämnade inte sina platser. Deras bröder leviterna lagade måltiden åt dem.


text:
Hela tjänsten åt HERREN genomfördes på denna dag, man firade påsk och offrade brännoffer på HERRENS altare, som kung Josia hade föreskrivit.


text:
<pb/>Inte sedan profeten Samuels tid hade det varit ett sådant påskfirande i Israel. Ingen av Israels kungar hade firat en sådan påsk som firades av Josia, prästerna och leviterna och allt folk från Juda och Israel som var samlade och Jerusalems invånare.


text:
<pb/>Efter allt detta, när Josia hade satt templet i stånd, tågade kung Neko av Egypten ut för att strida vid Karkemish vid floden Eufrat, och Josia drog ut för att möta honom.


text:
<pb/>Men Neko skickade sändebud till honom och lät säga: ”Vad vill du mig, kung av Juda? Jag har inte kommit mot dig idag utan mot dem jag är i krig mot. Gud har sagt åt mig att skynda på. Sluta nu med att sätta dig upp mot Gud, som är med mig, annars kommer han att förgöra dig!”


text:
<pb/>Men Josia vägrade att vända tillbaka. I stället förklädde han sig för att strida mot honom. Han lyssnade inte till vad Neko sa på Guds befallning utan drog ut i strid på Megiddoslätten.


text:
Men bågskyttarna sköt kung Josia, och han bad sina män: ”Bär bort mig från striden. Jag är svårt sårad.”


text:
Hans män lyfte honom ur hans stridsvagn och lade honom i en annan vagn och förde honom tillbaka till Jerusalem, där han dog. <pb/>Han begravdes på sina fäders gravplats, och hela Juda och Jerusalem sörjde honom.


text:
Jeremia diktade en klagosång över Josia. Ända fram till denna dag sjunger sångare och sångerskor om hans död, för dessa klagosånger blev en tradition i Israel och har nedtecknats i ”Klagosångerna”.


text:
Kungen av Egypten avsatte honom i Jerusalem och krävde av landet tre och ett halvt ton silver och trettiofem kilo<f>[45]</f> guld i skatt.


text:
<pb/>Egyptens kung insatte Joachas bror Eljakim till kung över Juda och Jerusalem och ändrade hans namn till Jojakim. Neko förde hans bror Joachas till Egypten.


text:
<pb/>Jojakim var tjugofem år när han blev kung, och han regerade i elva år i Jerusalem. Han gjorde det som var ont i HERRENS, sin Guds, ögon.


text:
Nebukadnessar tog också med sig föremål från HERRENS hus till Babylon och ställde upp dem i sitt tempel där.


text:
<pb/>Jojakims historia i övrigt och allt det avskyvärda han gjorde och befanns skyldig till finns nedtecknat i boken om Israels och Juda kungar. Hans son Jojakin blev kung efter honom.


text:
<pb/>Jojakin var arton<f>[46]</f> år när han blev kung, och han regerade i tre månader och tio dagar. Han gjorde det som var ont i HERRENS ögon.


text:
Vid årsskiftet lät kung Nebukadnessar hämta honom och förde honom till Babylon, samtidigt som de dyrbara föremålen från HERRENS hus. Han gjorde hans bror Sidkia till kung över Juda och Jerusalem.


text:
Han gjorde det som var ont i HERRENS, sin Guds, ögon för han ödmjukade sig inte för profeten Jeremia, som talade på HERRENS uppdrag.


text:
Han gjorde också uppror mot kung Nebukadnessar, som hade låtit honom svära en ed vid Gud. Han var envis och motspänstig och ville inte omvända sig till HERREN, Israels Gud.


text:
Alla de ledande bland prästerna och folket blev mer och mer otrogna och följde andra folks avskyvärda seder och bruk. De orenade HERRENS hus som han hade helgat i Jerusalem.


text:
<pb/>HERREN, deras fäders Gud, sände gång på gång varningar till dem genom sina sändebud, för han hade medlidande med dem och sitt tempel.


text:
Men de förolämpade Guds sändebud, föraktade hans ord och hånade hans profeter, tills HERRENS vrede mot sitt folk blev så stor att det inte längre fanns någon räddning.


text:
<pb/>Han lät den kaldeiske kungen anfalla dem och döda deras unga män med svärd i helgedomen. Han skonade varken unga män eller kvinnor, gamla eller åldersstigna. Alla gav han i Nebukadnessars våld.


text:
Alla föremålen från Guds hus, både stora och små, och skatter från både HERRENS hus och kungens och furstarnas skatter, allt förde han till Babylon.


text:
De satte eld på Guds hus, rev ner Jerusalems murar, brände alla palatsen och förstörde allt av värde.


text:
Resten, som överlevt svärdet, förde han bort i fångenskap till Babylon. De fick bli hans och hans söners slavar, ända tills perserna kom till makten,


text:
för att HERRENS ord genom profeten Jeremia skulle uppfyllas, tills landet fått gottgörelse för sina sabbater. Hela den tid landet låg öde hade det sabbatsvila, tills sjuttio år hade gått.


text:
<pb/>Under den persiske kungen Kyros första regeringsår, ingav HERREN Kyros tanken att sända ut en förordning som skulle förkunnas över hela hans rike, både skriftligt och muntligt, detta för att Herrens ord genom Jeremia skulle uppfyllas:


text:
<pb/>”Så säger Kyros, kung av Persien: <pb/>’HERREN, himlens Gud, har gett mig alla jordens riken, och han har befallt mig att bygga ett tempel åt honom i Jerusalem i Juda. Vem det än är bland er som tillhör hans folk  —  må HERREN, hans Gud, vara med honom!’ ”<f>[47]</f>


text:
<pb/>Under den persiske kungen Kyros första regeringsår ingav HERREN Kyros tanken att sända ut en förordning som skulle förkunnas över hela hans rike både skriftligt och muntligt, detta för att HERRENS ord genom Jeremia skulle uppfyllas:


text:
<pb/>”Så säger Kyros, kung av Persien: <pb/>’HERREN, himlens Gud, har gett mig alla jordens riken, och han har befallt mig att bygga ett tempel åt honom i Jerusalem i Juda.


text:
Vem det än är bland er som tillhör hans folk  —  må hans Gud vara med honom  —  ska han nu bege sig till Jerusalem i Juda och bygga HERRENS, Israels Guds, hus, som är i Jerusalem.


text:
Alla som finns kvar ska få hjälp av invånarna på de platser där de bor. De ska få silver och guld, gods och boskap och frivilliga gåvor till Guds hus i Jerusalem.’ ”


text:
<pb/>Överhuvudena för Juda och Benjamin och prästerna och leviterna, alla, vilkas sinnen Gud hade påverkat, förberedde sig nu för att ge sig iväg och bygga HERRENS hus i Jerusalem.


text:
Alla deras grannar bistod dem med föremål av silver, med guld, gods och boskap och dyrbara gåvor, utöver frivilliga gåvor.


text:
<pb/>Kung Kyros lät också hämta de föremål från HERRENS hus som Nebukadnessar hade fört bort från Jerusalem och ställt i sina egna gudars tempel.


text:
Kung Kyros av Persien överlämnade dem åt skattmästaren Mitredat, som redovisade dem för Sheshbassar, fursten av Juda.


text:
<pb/><t>Antalet var: <pb/>30 kärl av guld, <pb/>1 000 av silver, <pb/>29 offerkärl<f>[1]</f>, <pb/></t>


text:
<pb/>Totalt var det 5 400 guld- och silverföremål. Sheshbassar tog allt detta med sig när de deporterade kom från Babylonien till Jerusalem.


text:
<pb/>Dessa är de från provinsen som återvände från deportation och fångenskap. De hade förts bort av den babyloniske kungen Nebukadnessar till Babylonien och återvände nu till Jerusalem och Juda, var och en till sin stad.


text:
<pb/>De kom tillsammans med Serubbabel, Jeshua, Nehemja, Seraja, Reelaja, Mordokaj, Bilshan, Mispar, Bigvaj, Rechum och Baana. <pb/>Detta var antalet israelitiska män:


text:
<pb/>Dörrvaktare: <pb/><t>Shallums släkt, Aters släkt, Talmons släkt, <pb/>Ackuvs släkt, Hatitas släkt och Shovajs släkt, sammanlagt: 139.</t>


text:
<pb/>Ättlingar till Salomos tjänare: <pb/><t>Sotajs släkt, Hassoferets släkt, Perudas släkt, <pb/></t>


text:
<pb/>Dessa var de som återvände från Tel Melach, Tel Harsha, Keruv, Addan och Immer, men som inte kunde uppge om deras familj och släkt härstammade från Israel.


text:
<pb/>Av prästsläkter: <pb/><t>Hovajas, Hackos och Barsillajs släkt, <pb/>han som gifte sig med en av gileaditen Barsillajs döttrar och antog det namnet.</t>


text:
<pb/>När de kom till HERRENS hus i Jerusalem, gav några av familjeöverhuvudena frivilliga gåvor till Guds hus för att det skulle återuppbyggas på sin plats.


text:
De gav var och en efter sin förmåga till tempelfonden: 61 000 gulddareiker, 5 000 silverminor<f>[3]</f> och 100 prästdräkter.


text:
<pb/>Prästerna, leviterna, dörrvakterna, sångarna, en del av folket och tempeltjänarna bosatte sig i likhet med de övriga israeliterna i sina städer.


text:
<pb/>När den sjunde månaden kom och israeliterna bodde i sina städer, samlades folket som en man i Jerusalem.


text:
Jeshua, Josadaks son, och hans bröder prästerna och Serubbabel, Shealtiels son, och hans bröder började då bygga upp Israels Guds altare igen, för att offra brännoffer där, enligt föreskrifterna i gudsmannen Moses lag.


text:
De byggde altaret på dess gamla plats, för de var rädda för folken i landet<f>[4]</f>, och man offrade brännoffer till HERREN både morgon och kväll.


text:
<pb/>De firade lövhyddefesten enligt föreskrifterna, med det bestämda antalet brännoffer för varje dag.


text:
Sedan offrade de det dagliga brännoffret och brännoffer för nymånadsfesten och HERRENS andra helgade högtider, och alla de offer som frivilligt bars till HERREN.


text:
Den första dagen i sjunde månaden började de offra brännoffer till HERREN, trots att grunden till HERRENS tempel ännu inte var lagd.


text:
<pb/>De betalade stenhuggare och snickare med pengar och folket från Sidon och Tyros med mat, dryck och olja, för att de sjövägen skulle föra cederträ från Libanon till Jafo, som kung Kyros av Persien hade gett dem tillstånd till.


text:
<pb/>Andra året efter deras ankomst till Guds hus i Jerusalem, i andra månaden, påbörjades arbetet av Serubbabel, Shealtiels son, Jeshua, Josadaks son, och deras bröder präster och leviter och alla som kommit från fångenskapen till Jerusalem. De leviter som var tjugo år eller äldre tillsatte de som förmän för arbetet med HERRENS hus.


text:
Jeshua, med sina söner och bröder, och Kadmiel och hans söner, dvs. Hodavjas släkt, åtog sig gemensamt ledningen för dem som arbetade på Guds hus, liksom Henadads söner och deras söner och bröder, leviterna.


text:
<pb/>När byggnadsarbetarna lade grunden till HERRENS tempel, intog prästerna sina platser, klädda i prästdräkter, med trumpeter, och leviterna, Asafs ättlingar, med cymbaler, för att prisa HERREN på det sätt som Israels kung David befallt.


text:
De lovsjöng och prisade HERREN: <pb/><t>”Han är god,</t> <t>och hans nåd mot Israel varar för evigt.”</t> <pb/>Hela folket jublade högt och prisade Gud för att grunden till HERRENS hus hade blivit lagd.


text:
Men många av prästerna och leviterna och familjeöverhuvudena som var så gamla att de hade sett det förra templet<f>[5]</f>, grät högt när de såg grunden läggas till detta tempel, medan många andra jublade och ropade av glädje.


text:
Ingen kunde skilja mellan det stora glädjeropet och gråten, för folket ropade så högt att det kunde höras vida omkring.


text:
<pb/>När Judas och Benjamins fiender hörde att de som hade återvänt från fångenskapen höll på att bygga upp HERRENS, Israels Guds, tempel igen,


text:
kom de till Serubbabel och familjeöverhuvudena och talade till dem: ”Låt oss arbeta tillsammans med er, för vi tror på samma Gud som ni, och vi har offrat till honom ända sedan kung Assarhaddon av Assyrien förde oss hit.”


text:
<pb/>Men Serubbabel, Jeshua och alla Israels familjeöverhuvuden svarade: ”Nej, ni kan inte delta med oss i byggandet av vår Guds hus. Vi ska själva bygga det åt HERREN, Israels Gud, så som kung Kyros av Persien har befallt.”


text:
De mutade rådgivare för att motarbeta dem och omintetgöra deras planer så länge Kyros, kung av Persien, levde, och ända tills Dareios blev kung över Persien.


text:
<pb/>När Xerxes<f>[6]</f> senare blev kung, skrev man i början av hans regeringstid en anklagelseskrift mot folket i Juda och Jerusalem.


text:
På Artaxerxes tid skrev Bishlam, Mitredat, Taveel och deras medbröder ett brev till kung Artaxerxes av Persien. Brevet skrevs på arameiska<f>[7]</f> och översattes.


text:
Guvernören Rechum och sekreteraren Shimsaj skrev ett brev om Jerusalem till kung Artaxerxes med nedanstående innehåll.


text:
<pb/>Avsändare var guvernören Rechum och sekreteraren Shimshaj, och de övriga av deras kolleger, domarna och ämbetsmännen, förvaltarna och tjänstemännen, männen från Erek, Babylon och Susa, dvs. elamiterna,


text:
och andra folk som den store och mäktige Asenappar hade fört bort och låtit bosätta sig i staden Samaria och övriga delar av provinsen väster om Eufrat.


text:
<pb/>Detta är en avskrift av brevet de sände till honom: <pb/>Till kung Artaxerxes <pb/>Från dina tjänare, männen från provinsen väster om Eufrat.


text:
<pb/>Det bör komma till kungens kännedom att de judar som kommit från dig till oss i Jerusalem håller på att bygga upp denna upproriska och onda stad på nytt. De sätter murar och grunder i stånd<f>[8]</f>.


text:
<pb/>Vidare bör det komma till kungens kännedom att om denna stad blir uppbyggd igen och dess murar sätts i stånd, kommer varken tull eller skatt eller avgifter att betalas mer, vilket kommer att skada kungarnas egendom.


text:
Eftersom vi är i kungens tjänst<f>[9]</f> kan vi inte bara se på hur kungen vanäras, och därför sänder vi detta meddelande för att informera kungen,


text:
för att man ska kunna forska i dina fäders krönikor. Du ska då i dessa krönikor finna att denna stad har varit upprorisk och vållat riket och provinserna skada. Sedan gammalt har det varit oroligheter där, och därför har denna stad också blivit förstörd.


text:
Vi vill nu informera kungen om att om denna stad blir uppbyggd igen och om dess murar sätts i stånd kommer du inte att ha någonting kvar av provinsen väster om Eufrat.


text:
<pb/>Kungen sände följande svar: <pb/>Till guvernören Rechum, sekreteraren Shimsaj och deras kolleger som bor i Samaria och i andra delar av provinsen väster om Eufrat: <pb/>Frid!


text:
Jag har gett order om efterforskningar, och man har funnit att denna stad sedan gammalt har rest sig mot kungar och varit ett fäste för uppror och oroligheter.


text:
Det har funnits mäktiga kungar i Jerusalem, som har regerat över hela provinsen väster om Eufrat, och skatt, avgifter och tull har betalats till dem.


text:
Se till att ingenting försummas i detta ärende. Varför låta det bli ännu värre, till skada för kungariket?


text:
<pb/>När en avskrift av brevet från kung Artaxerxes lästes upp för guvernören Rechum, sekreteraren Shimsaj och deras kolleger, skyndade de till judarna i Jerusalem och stoppade dem med vapenmakt.


text:
Då avstannade arbetet på Guds hus i Jerusalem och låg nere fram till den persiske kungen Dareios andra regeringsår.


text:
<pb/>Profeterna Haggaj och Sakarja, Iddos son, profeterade för judarna i Juda och Jerusalem i Israels Guds namn, som var över dem.


text:
Serubbabel, Shealtiels son, och Jeshua, Josadaks son, började då bygga upp Guds hus i Jerusalem. Guds profeter var med dem och hjälpte dem.


text:
<pb/>Men guvernören över provinsen väster om Eufrat, Tattenaj, och Shetar Bosnaj och deras kolleger kom vid den tiden till dem och frågade: ”Vem gav er i uppdrag att bygga upp templet igen och sätta detta i stånd<f>[10]</f>?”


text:
Men deras Gud vakade över judarnas äldste, och de hindrades inte från att bygga medan man sände en rapport till kung Dareios och väntade på skriftligt svar om detta.


text:
<pb/>Detta är en avskrift av det brev som Tattenaj, guvernören i provinsen väster om Eufrat, och Shetar Bosnaj och deras kolleger, tjänstemännen i provinsen väster om Eufrat sände till kung Dareios.


text:
<pb/>Det bör komma till kungens kännedom att vi kom till provinsen Juda, till den store Gudens tempel. Det byggs upp med enorma stenblock och med timmer som läggs in i väggarna, och arbetet utförs med stor skicklighet och framgång.


text:
Vi frågade dem också om deras namn, för att kunna meddela dig och skriva upp namnen på deras ledare.


text:
De gav oss detta svar: <pb/>’Vi tjänar himlens och jordens Gud, och vi bygger åter upp det tempel som restes här för många år sedan av en stor kung i Israel som byggde och färdigställde det.


text:
Men eftersom våra förfäder drog ner Guds vrede över sig, överlämnade han dem åt kaldén Nebukadnessar, den babyloniske kungen, som förstörde det här templet och förde bort folket i fångenskap till Babylonien.’


text:
<pb/>Men under sitt första regeringsår gav kung Kyros av Babylonien befallning om att detta Guds hus skulle återuppbyggas.


text:
De kärl av guld och silver från Guds hus, som Nebukadnessar hade tagit från templet i Jerusalem till templet i Babylon, hämtade kung Kyros därifrån och överlämnade åt en man som hette Sheshbassar, som var tillsatt som guvernör i Juda.


text:
Han sa: ’Ta de här kärlen och för dem till templet i Jerusalem, och låt Guds hus bli uppbyggt på sin plats.’


text:
<pb/>Därför kom Sheshbassar och lade grunden till Guds hus i Jerusalem, och folket har arbetat på det ända sedan dess, även om det ännu inte står klart.


text:
<pb/>Om det nu behagar kungen, låt det göras efterforskningar i det kungliga arkivet i Babylon, om kung Kyros verkligen har utfärdat en befallning att bygga detta tempel i Jerusalem, och meddela oss sedan kungens beslut i detta ärende.”


text:
<pb/>Man fann en skriftrulle på borgen i Ekbatana i provinsen Medien där det stod en minnesanteckning:


text:
<pb/>”Under första året av kung Kyros regering gav kungen en befallning angående Guds hus i Jerusalem: <pb/>’Det ska återuppbyggas så att man kan offra där igen. Grunden ska läggas fast.<f>[12]</f> Höjden ska vara 30 meter och bredden 30 meter


text:
Guld- och silverkärlen, som Nebukadnessar tog från Guds hus och förde till Babylon, ska föras tillbaka till sina platser i templet i Jerusalem och sättas in i Guds hus.’


text:
<pb/>Tattenaj, guvernören i provinsen väster om Eufrat, Shetar Bosnaj och era kolleger, tjänstemännen i provinsen väster om Eufrat, håll er borta därifrån.


text:
Låt arbetet på detta Guds hus vara i fred. Låt judarnas guvernör och de judiska äldste bygga upp detta Guds hus på dess plats.


text:
<pb/>Dessutom ger jag befallning om hur ni ska gå till väga med judarnas äldste vid byggandet av detta Guds hus: hela kostnaden ska betalas till dessa män ur den skatt som insamlas i provinsen väster om Eufrat, så att arbetet inte avstannar.


text:
Ge prästerna i Jerusalem vad de än behöver, unga tjurar, baggar och lamm till brännoffer åt himlens Gud. Ge dem också vete, salt, vin och olja utan försummelse varje dag,


text:
Jag befaller också att om någon överträder denna order ska en stock brytas loss ur hans hus och han hängas upp och spetsas på den, och hans hus ska för detta göras till en grushög.


text:
Må Gud, som har låtit sitt namn bo där slå ner varje kung eller folk som räcker ut sin hand för att överträda denna förordning och för att förstöra detta Guds hus i Jerusalem. Jag, Dareios, har utfärdat denna befallning, och den ska följas noggrant.”


text:
<pb/>Tattenaj, guvernören i provinsen väster om Eufrat, Shetar Bosnaj och deras kolleger följde noggrant den befallning kung Dareios hade utfärdat.


text:
<pb/>De judiska äldste fortsatte framgångsrikt med byggandet, under profetisk förkunnelse av profeten Haggaj och Sakarja, Iddos son. <pb/>De byggde färdigt, precis som Israels Gud hade befallt och som Persiens kungar Kyros, Dareios och Artaxerxes hade påbjudit.


text:
<pb/>Israeliterna, prästerna och leviterna och de övriga som hade återvänt från fångenskapen, invigde detta Guds hus med glädje.


text:
Vid invigningen offrade de 100 tjurar, 200 baggar och 400 lamm. Som syndoffer för hela Israel offrades 12 bockar, en för var och en av Israels stammar.


text:
De installerade prästerna i deras ordningar och leviterna i sina avdelningar, för att göra tjänst i Guds hus i Jerusalem i enlighet med det som var föreskrivet i Moses bok.


text:
Prästerna och leviterna hade renat sig, så att de var rena. Leviterna slaktade påsklammen för alla dem som hade återvänt och för sina bröder prästerna och sig själva.


text:
Sedan åt alla israeliter det, de som hade återvänt från fångenskapen och de som tagit avstånd från folken i landet och deras orenhet för att söka HERREN, Israels Gud.


text:
Under sju dagar firade de med glädje det osyrade brödets högtid, för HERREN hade gjort dem glada i och med att han gjort Assyriens kung välvilligt stämd gentemot dem, så att han hjälpte dem med arbetet med Guds, Israels Guds, tempel.


text:
<pb/>Efter en tid, under den persiske kungen Artaxerxes regering, återvände Esra, son till Seraja, son till Asarja, son till Hilkia,


text:
<pb/>Denne Esra kom från Babylon. Han var skriftlärd och hade mycket goda kunskaper om Moses lag, den som HERREN, Israels Gud hade gett. Kungen gav honom allt han begärde, därför att HERREN, hans Gud, höll sin hand över honom.


text:
Också en del israeliter, däribland präster, leviter, sångare, dörrvaktare och tempeltjänare kom till Jerusalem under Artaxerxes sjunde regeringsår.


text:
Han hade påbörjat sin resa från Babylon den första dagen i första månaden, och den första dagen i femte månaden kom han till Jerusalem, för hans Gud höll sin goda hand över honom.


text:
Esra hade vigt sitt liv åt att studera och lyda HERRENS lag och att undervisa Israel om lag och rätt.


text:
<pb/>Detta är en avskrift av det brev som kung Artaxerxes överlämnade till prästen och den skriftlärde Esra, som var kunnig i HERRENS bud och stadgar som han hade gett Israel:


text:
<pb/>”Från Artaxerxes, kungars kung, till prästen Esra, som undervisar i lagen från himlens Gud, och så vidare.


text:
<pb/>Jag ger härmed en befallning om att varje israelit i mitt rike, även präster och leviter som vill resa till Jerusalem tillsammans med dig, får resa.


text:
Kungen och hans sju rådgivare sänder dig för att undersöka om förhållandena i Juda och Jerusalem är i överensstämmelse med din Guds lag, som du förvaltar<f>[13]</f>.


text:
Du ska också ta med dig det silver och guld som kungen och hans rådgivare har skänkt åt Israels Gud, som har sin boning i Jerusalem.


text:
Dessutom ska du samla in det silver och guld du kan få från provinsen Babylonien liksom de frivilliga gåvor folket och prästerna skänker till sin Guds hus i Jerusalem.


text:
För dessa pengar ska du köpa in tjurar, baggar och lamm, med tillhörande matoffer och drickoffer, och offra dem på altaret i er Guds hus i Jerusalem.


text:
<pb/>Det silver och guld som blir över kan du och dina bröder använda på det sätt som ni anser lämpligt enligt Guds vilja.


text:
Det du ytterligare behöver för din Guds hus och ska skaffa ska du få ut från de kungliga skattkamrarna.


text:
<pb/>Jag, kung Artaxerxes, sänder nu denna befallning till alla skattmästare i provinsen väster om Eufrat: Ni ska noggrant ge prästen Esra, som är lärare i himlens Guds lag, vad han än begär av er,


text:
upp till tre och ett halvt ton silver, 35 kubik vete, tre och en halv kubik vin och tre och en halv kubik olja<f>[14]</f>, och obegränsade mängder av salt.


text:
Allt som himlens Gud kräver för sitt tempel ska noggrant göras, för varför skulle vi riskera Guds vrede mot kungen och hans söner?


text:
Vi kungör också för er att ingen ska lägga vare sig skatt, avgifter eller tull på någon präst, levit, sångare, dörrvaktare, tempeltjänare eller annan arbetare i detta Guds hus.


text:
<pb/>Och du, Esra, ska efter den visdom som Gud har gett dig, utse domare och lagmän att skipa rätt bland allt folket i provinsen väster om Eufrat, alla dem som känner till Guds lagar. Om någon inte känner till dem, ska ni undervisa dem.


text:
Var och en som inte följer din Guds lag och kungens lag, ska omedelbart dömas, antingen till döden, förvisning<f>[15]</f>, böter eller fängelse.”


text:
<pb/>Välsignad vare HERREN, våra fäders Gud, som har ingett kungen att göra HERRENS hus i Jerusalem så härligt


text:
och som har låtit mig möta välvilja inför kungen, hans rådgivare och alla hans mäktiga ämbetsmän! Jag fattade mod, därför att HERREN, min Gud, höll sin hand över mig, och jag samlade en del av Israels ledare för att de skulle återvända med mig.


text:
<pb/>Detta är släktregistret för de överhuvuden för familjerna, som följde med mig från Babylonien under kung Artaxerxes regering:


text:
<pb/><t>Av Pinechas släkt Gershom, <pb/>av Itamars släkt Daniel, <pb/>av Davids släkt Hattush, <pb/></t>


text:
<t>Shekanjas ättlingar. <pb/>Av Paroshs släkt Sakarja med 150 män, upptagna med honom i släktregistret. <pb/></t>


text:
<t>Av Adonikams släkt de sista<f>[18]</f>, som hette Elifelet, Jeiel och Shemaja, och 60 män med dem. <pb/></t>


text:
<pb/>Jag samlade dem vid floden som flyter mot Ahava, och där slog vi läger under tre dagar. När jag granskade folket och prästerna fann jag ingen levit där.


text:
Då skickade jag efter ledarna Elieser, Ariel, Shemaja, Elnatan, Jariv, Elnatan, Natan, Sakarja och Meshullam, och lärarna Jojariv och Elnatan.


text:
Sedan sände jag dem till Iddo, ledaren för en plats vid namn Kasifja, och redogjorde för dem ordagrant vad de skulle säga till Iddo och hans bröder och tempeltjänarna i Kasifja, för att de skulle sända oss tjänare till vår Guds hus.


text:
Eftersom vår Gud höll sin goda hand över oss sände de oss en duglig man, en ättling till Machli, som var son till Levi, som var son till Israel: Sherevja, och hans söner och bröder, sammanlagt 18 män.


text:
och till detta 220 tempeltjänare, alla registrerade vid namn, som David och hans furstar hade utsett att assistera leviterna i deras tjänst.


text:
<pb/>Jag utlyste en fasta medan vi var kvar vid Ahavafloden. Vi ödmjukade oss inför vår Gud och bad honom om en lyckosam resa för oss och våra barn och alla våra tillhörigheter.


text:
Jag skämdes för att be kungen om soldater och ryttare som skydd mot fiender längs vägen. Vi hade ju berättat för kungen att vår Gud håller sin skyddande hand över alla som söker honom, men hans vrede riktar sig mot dem som överger honom.


text:
Jag vägde upp åt dem silvret och guldet och kärlen som hade skänkts till vår Guds hus av kungen, hans rådgivare och överstar och av alla israeliterna som var där.


text:
Jag vägde upp och gav dem 22 ton silver, 100 silverkärl till ett värde av 70 kilo silver och tre och ett halvt ton guld,<f>[19]</f>


text:
20 guldskålar till ett värde av 1 000 dareiker<f>[20]</f> samt två vackra kopparföremål, lika dyrbara som guld.


text:
Jag sa till dem: ”Ni, liksom dessa kärl, är helgade åt HERREN. Silvret och guldet är en frivillig gåva till HERREN, era fäders Gud.


text:
Ta väl hand om dem, tills ni kan väga upp dem inför de ledande prästerna och leviterna och Israels äldste, i kamrarna i HERRENS hus i Jerusalem.”


text:
<pb/>Prästerna och leviterna tog emot det uppvägda silvret och guldet och kärlen för att föra dem till vår Guds hus i Jerusalem.


text:
<pb/>Vi bröt upp från lägret vid Ahavafloden den tolfte dagen i första månaden och började resan till Jerusalem. Vår Gud höll sin skyddande hand över oss och räddade oss undan fiender och bakhåll längs vägen,


text:
<pb/>Den fjärde dagen vägdes silvret, guldet och kärlen i vår Guds hus och överlämnades till prästen Meremot, Urias son. Med honom var Elasar, Pinechas son, och leviterna Josavad, Jeshuas son, och Noadja Binnujs son.


text:
De deporterade som hade återvänt från fångenskapen offrade brännoffer till Israels Gud: 12 tjurar för hela Israel, 96 baggar, 77 lamm och som syndoffer 12 bockar, alltsammans som brännoffer åt HERREN.


text:
De överlämnade kungens förordningar till de kungliga satraperna och ståthållarna i provinsen väster om Eufrat, och dessa understödde sedan folket och Guds hus.


text:
<pb/>Efter att detta var avslutat kom ledarna till mig och sa: ”Israeliterna, prästerna och leviterna har inte avskilt sig från landets folk och deras avskyvärda seder, från kanaanéer, hettiter, perisséer, jevuséer, ammoniter, moabiter, egypter och amoréer.


text:
De har tagit kvinnor från dessa folk till hustrur åt sig och sina söner. Det heliga släktet har blandats med landets folk, och ledare och styresmän har varit de första i denna otrohet.”


text:
<pb/>När jag hörde detta rev jag sönder mina kläder och min mantel, slet mitt hår och mitt skägg och blev sittande bedrövad.


text:
Alla som fruktade Israels Gud samlades hos mig på grund av trolösheten hos dem som hade återvänt. Jag satt kvar, bedrövad, ända till kvällsoffret.


text:
Vid kvällsoffret reste jag mig ur min bedrövelse, och i mina trasiga kläder och sönderrivna mantel föll jag ner på knä med lyfta händer mot HERREN, min Gud,


text:
och bad: <pb/>O min Gud, jag skäms och blygs för att lyfta mitt ansikte till dig, min Gud, för våra synder har växt oss över huvudet och vår skuld är så stor att den når upp till himlen.


text:
Från våra förfäders tid intill nu har vår skuld varit stor. För våra synders skull har vi, våra kungar och präster utlämnats åt främmande kungar, åt fångenskap och plundring och skam, precis som nu.


text:
Men nu har HERREN, vår Gud, gett oss ett litet ögonblick av nåd och låtit en rest av oss bli kvar och gett oss en trygg plats i hans helgedom. Vår Gud har gett våra ögon en ljusning, och vi får se en befrielse från vårt slaveri.


text:
För vi är slavar, men vår Gud har inte övergivit oss i vårt slaveri utan han har låtit oss finna nåd inför Persiens kungar. Han har gett oss nytt liv, och vi kan på nytt bygga upp vår Guds hus och Jerusalem ur dess ruiner, och få en trygg plats i Juda och Jerusalem.


text:
som du gav oss genom dina tjänare profeterna och sa: ”Det land ni ska ta i besittning är ett orent land genom invånarnas orenhet och deras avskyvärda handlingar som de fyllt landet med, från den ena ändan till den andra.


text:
Därför ska ni inte ge era döttrar åt deras söner och inte ta deras döttrar till hustrur åt era söner. Ni ska aldrig främja deras lycka och välfärd. Då ska ni bli starka och få äta av det goda som landet ger och lämna det i arv åt era barn för all framtid.”


text:
<pb/>Efter allt som har drabbat oss genom våra onda gärningar och genom vår stora skuld har du, vår Gud, ändå skonat oss och inte straffat oss som våra gärningar har förtjänat utan lämnat kvar en sådan här rest åt oss.


text:
Skulle vi då på nytt bryta mot dina bud och gifta in oss bland dessa folk som har sådana avskyvärda seder? Skulle du då inte bli så vred på oss att du utplånade oss, så att ingen blev kvar och överlevde?


text:
Du HERRE, Israels Gud, du är rättfärdig. Ändå är vi nu kvar som en rest. Här är vi inför dig med vår skuld, även om ingen på grund av den kan bestå inför dig.


text:
<pb/>Medan Esra bad och bekände detta och låg framför Guds hus och grät samlades en stor mängd män, kvinnor och barn, och de grät alla bittert.


text:
<pb/>Då sa Shekanja, Jechiels son av Elams släkt, till Esra: ”Vi har varit trolösa mot vår Gud genom att gifta oss med dessa främmande kvinnor från andra folk. Men trots detta finns det hopp för Israel.


text:
Låt oss nu sluta ett förbund inför vår Gud att skicka iväg de här kvinnorna och de barn som de fött, i enlighet med vad min herre och de som fruktar vår Guds bud har rått oss till. Låt oss följa lagen.


text:
<pb/>Då reste Esra sig upp och lät ledarna för prästerna och leviterna och hela Israel avlägga en ed att de skulle göra som man hade sagt. De svor eden.


text:
Sedan lämnade Esra platsen framför Guds hus och gick in i Jochanans, Eljashivs sons, rum. Han varken åt mat eller drack vatten där i sin sorg över de återvändande fångarnas trolöshet.


text:
<pb/>Ett meddelande skickades sedan ut i Juda och Jerusalem att alla som återvänt skulle samlas i Jerusalem.


text:
Den som inte kom inom tre dagar, i enlighet med ledarnas och de äldstes beslut, skulle få alla sina ägodelar förstörda. Själv skulle han uteslutas ur de hemkomnas gemenskap.


text:
Inom tre dagar, den tjugonde dagen i nionde månaden, hade alla män från Juda och Benjamin samlats i Jerusalem. Hela folket slog sig ner på platsen framför Guds hus och darrade både för hela ärendets skull, och av regnet.


text:
Då reste prästen Esra sig upp och talade till dem: <pb/>”Ni har varit trolösa genom att gifta er med främmande kvinnor och på det sättet gjort Israels skuld ännu större.


text:
Bekänn nu inför HERREN, era fäders Gud, och gör hans vilja. Ta avstånd från de andra folken i landet och från de främmande kvinnorna.”


text:
Men det är mycket folk här och det är regntid, så vi kan inte stanna här ute. Det här är inte heller något som kan klaras av på en eller två dagar, för vi har syndat mycket.


text:
Låt därför våra ledare företräda hela församlingen. Låt alla dem i våra städer som har gift sig med främmande kvinnor komma på bestämda tider tillsammans med de äldste och domarna i varje stad, till dess att vår Guds glödande vrede i detta ärende har vänts bort från oss.”


text:
<pb/>De enda som motsatte sig det här var Jonatan, Asaels son, och Jachseja, Tikvas son, och Meshullam och leviten Shabbetaj understödde dem.


text:
<pb/>De som återvänt från fångenskapen gjorde som det föreslagits. Prästen Esra valde ut män som var familjeöverhuvuden, alla namngivna. Den första dagen i nionde månaden satte de sig ner för att undersöka saken.


text:
Den första dagen i första månaden hade de avslutat genomgången av alla som gift sig med främmande kvinnor.


text:
<pb/>Det visade sig att bland prästernas ättlingar hade följande män gift sig med främmande kvinnor: <pb/><t>Av Jeshuas, Josadaks sons, släkt och bröder <pb/>Maaseja, Elieser, Jariv och Gedalja. <pb/></t>


text:
<t>De förband sig att skicka iväg sina hustrur och offrade för sin skuld en bagge som skuldoffer. <pb/></t>


text:
<t>Av leviterna <pb/>Josavad, Shimi, Kelaja, som också kallas Kelita, Petachja, Juda och Elieser. <pb/></t>


text:
<pb/>Av israeliterna i övrigt: <pb/><t>Av Paroshs släkt <pb/>Ramja, Jissia, Malkia, Mijamin, Elasar, Malkia, Benaja. <pb/></t>


text:
<t>Av Pachat Moabs släkt <pb/>Adna, Kelal, Benaja, Maaseja, Mattanja, Besalel, Binnuj och Manasse. <pb/></t>


text:
<pb/>Nehemjas, Hakaljas sons, berättelse. <pb/>I månaden kislev, under det tjugonde året<f>[1]</f>, var jag i Susans borg.


text:
Då kom Hanani, en av mina bröder, dit tillsammans med några män från Juda. Jag frågade dem om judarna som var kvar efter fångenskapen och hur det stod till i Jerusalem.


text:
<pb/>De svarade mig: ”De som är kvar efter fångenskapen och befinner sig i provinsen är i nöd och vanära. Jerusalems mur är nedriven, och dess portar uppbrända.”


text:
<pb/>När jag fick höra detta, satte jag mig ner och grät. Under flera dagar sörjde och fastade jag och bad till himlens Gud.


text:
<pb/>Jag sa: <pb/>”HERRE, himlens Gud, du store och fruktansvärde Gud, du håller förbundet och är nådig mot dem som älskar dig och håller dina bud.


text:
Låt ditt öra och dina ögon vara öppna för din tjänares bön, som din tjänare natt och dag ber för dina tjänare israeliterna. Jag bekänner de synder som vi israeliter har begått mot dig. Även jag och min fars familj har syndat mot dig.


text:
Vi har gjort mycket ont gentemot dig. Vi har inte lytt dina bud, stadgar och lagar som du gav din tjänare Mose.


text:
men om ni vänder tillbaka till mig och håller mina bud och följer dem, ska jag samla er igen, även om ni blivit förvisade bort till de mest avlägsna delar av världen. Jag ska samla dem och föra dem tillbaka till den plats jag har utvalt, där mitt namn ska bo.’


text:
Herre, hör din tjänares bön och dina tjänares böner, deras som gläder sig i att frukta ditt namn. Ge nu mig, din tjänare, framgång och låt mig få möta välvilja inför denne man.” <pb/>Jag var vid den tiden kungens munskänk.


text:
<pb/>I månaden nisan, under kung Artaxerxes tjugonde regeringsår, när vin serverades för kungen, tog jag vinet och gav det åt kungen. Jag hade aldrig förr visat mig nedstämd inför honom,


text:
men nu frågade han mig: ”Varför ser du så ledsen ut? Du är väl inte sjuk? Du ser ut som om du hade en hjärtesorg.” Jag blev mycket rädd,


text:
men sedan svarade jag kungen: ”Må kungen leva för evigt! Skulle jag inte se ledsen ut, när staden där mina förfäder är begravda ligger i ruiner, och portarna har bränts ner?”


text:
och svarade sedan: ”Om det behagar dig, min kung, och om du vill visa din välvilja mot mig, din tjänare, så låt mig få resa till den stad i Juda där mina fäder ligger begravda, för att bygga upp den igen.”


text:
<pb/>”Hur länge räknar du med att vara borta?” frågade kungen, där han satt med drottningen vid sin sida. ”Och när kan du vara tillbaka?” Kungen tillät mig alltså att resa. Jag angav då en viss tid.


text:
<pb/>Sedan sa jag till honom: ”Om det behagar dig, min kung, låt mig få med mig brev till ståthållarna väster om Eufrat, så att de låter mig passera genom deras områden, tills jag kommer till Juda,


text:
och även ett brev till Asaf, förvaltaren för de kungliga skogarna, så att han ger mig virke till portarna i tempelborgen, till stadsmuren och till det hus jag ska bo i.” <pb/>Kungen gav mig det jag begärde, för min Guds goda hand var över mig.


text:
<pb/>När jag kom fram till ståthållarna i provinsen väster om Eufrat, överlämnade jag kungens brev. Kungen hade också sänt med mig soldater och en eskort av ryttare.


text:
Men när horoniten Sanvallat och den ammonitiske tjänstemannen Tobia fick höra om detta, blev de mycket förargade över att någon hade kommit dit för att göra livet bättre för israeliterna.


text:
steg jag upp på natten och gick ut med några få män med mig. Jag hade ännu inte berättat för någon vad min Gud hade lagt på mitt hjärta att göra för Jerusalem. Jag tog inte heller något annat djur med mig förutom min åsna som jag red på.


text:
Jag gick på natten ut genom Dalporten, mot Drakkällan och till Dyngporten, och jag undersökte Jerusalems nedrivna murar och de nedbrända portarna.


text:
Då gick jag vidare upp längs dalen och undersökte muren. Sedan återvände jag och kom tillbaka genom Dalporten.


text:
<pb/>De ledande i staden visste ingenting om var jag hade varit eller vad jag hade gjort. Jag hade inte berättat något för judarna, prästerna, de förnäma männen, styresmännen eller andra som skulle utföra arbetet.


text:
Men nu sade jag till dem: ”Ni ser själva vilken nöd vi befinner oss i. Jerusalem ligger i ruiner och dess portar är nerbrända. Låt oss bygga upp Jerusalems murar igen, så att vi kan få ett slut på denna vanära.”


text:
<pb/>Sedan berättade jag för dem hur min Gud hade hållit sin goda hand över mig och vad kungen hade lovat mig. <pb/>”Ja, låt oss börja bygga upp murarna!” svarade de och satte sedan i gång med det goda arbetet.


text:
<pb/>Men när horoniten Sanvallat, ammoniten Tobia, tjänstemannen, och araben Geshem fick höra om våra planer, började de håna och förlöjliga oss. ”Vad är det egentligen ni tänker göra?” frågade de. ”Ska ni sätta er upp mot kungen?”


text:
<pb/>”Himlens Gud ska ge oss framgång”, svarade jag dem då. ”Vi är hans tjänare, och vi, hans tjänare, tänker börja bygga. Men vad gäller er, så har ni ingen del i eller historisk rätt till Jerusalem.”


text:
<pb/>Översteprästen Eljashiv och de andra prästerna började bygga upp Fårporten, helgade den och satte in dörrarna. Därefter fortsatte de ända bort till Hundradetornet och Hananeltornet<f>[2]</f>.


text:
<pb/>Fiskporten byggdes av Hassenaas söner. De timrade upp den, gjorde i ordning bjälkarna och satte in dörrar, lås och bommar.


text:
Meremot, son till Uria och sonson till Hackos, arbetade bredvid dem, och sedan följde Meshullam, son till Berekja och sonson till Meshesavel, och bredvid dem Sadok, Baanas son.


text:
Bredvid dem arbetade män från Tekoa på nästa avsnitt, men de förnämsta bland dem ville inte böja sig för att tjäna sin herre.


text:
<pb/>Jeshanaporten<f>[3]</f> reparerades av Jojada, Paseachs son, och Meshullam, Besodejas son. De timrade upp den och satte in dörrar med lås och bommar.


text:
Intill dem arbetade Melatja från Givon och Jadon från Meronot, männen från Givon och Mispa, som lydde under ståthållaren i provinsen väster om Eufrat.


text:
Guldsmeden Ussiel, Harhajas son, arbetade bredvid dem, och bredvid honom Hananja, som var parfymtillverkare. De återuppbyggde Jerusalem ända fram till Breda muren<f>[4]</f>.


text:
Jedaja, Harumafs son, arbetade därnäst, intill sitt eget hus, och bredvid honom Hashavnejas son Hattush.


text:
Shallum, Hallocheshs son, ledare för den andra hälften av Jerusalemområdet, arbetade bredvid dem tillsammans med sina döttrar.


text:
<pb/>Dalporten reparerade Hanun och invånarna i Sanoach. De byggde upp den och satte in dörrar, lås och bommar. De reparerade också en halv kilometer av muren fram till Dyngporten.


text:
<pb/>Dyngporten reparerades av Malkia, Rekavs son, ledare för Bet-Hackeremdistriktet. Han byggde upp den och satte in dess dörrar, lås och bommar.


text:
<pb/>Shallun, Kol-Hoses son, ledare för Mispadistriktet, reparerade Källporten. Han byggde upp den, lade tak på den och satte in dess dörrar med lås och bommar. Sedan reparerade han muren vid vattenledningsdammen intill den kungliga trädgården ända fram till de trappor som leder ner från Davids stad.


text:
Närmast honom arbetade Asbuks son Nehemja, ledare för ena hälften av Bet-Surdistriktet. Han byggde upp muren fram till Davids gravar, vattenreservoaren och Hjältehuset.


text:
<pb/>Intill honom arbetade leviter: Banis son Rechum, bredvid honom Hashavja, ledare för den ena hälften av Keiladistriktet, som reparerade sitt distrikts del.


text:
Intill dem arbetade deras bröder under Bavvaj<f>[5]</f>, Henadads son, ledare för den andra hälften av Keiladistriktet.


text:
<pb/>Bredvid dem arbetade Eser, Jeshuas son, ledare i Mispa, på mursektionen mitt emot uppgången till vapenförrådet, vid murvinkeln<f>[6]</f>.


text:
Närmast honom reparerade Baruk, Sabbajs<f>[7]</f> son, ivrigt mursträckan från murvinkeln fram till översteprästen Eljashivs hus.


text:
Intill honom reparerade Urias son Meremot en mursträcka från ingången till Eljashivs hus till husets slut.


text:
Intill dem arbetade Benjamin och Hashuv utanför sina egna hus, och sedan Asarja, Maasejas son och Ananjas sonson, invid sitt hus.


text:
Sedan kom Binnuj, Henadads son, som reparerade en mursträcka från Asarjas hus fram till murvinkeln och hörnet.


text:
Usajs son Palal fortsatte mitt emot vinkeln och tornet som skjuter ut från det övre kungapalatset, nära fängelsegården. Intill honom arbetade Paroshs son Pedaja


text:
Tekoaiterna arbetade därnäst med sektionen mitt emot det stora utskjutande tornet och bort till Ofelmuren.


text:
<pb/>Immers son Sadok arbetade intill dem vid muren framför sitt eget hus, och intill honom Shemaja, Shekanjas son, som var vakt vid Östra porten.


text:
Därnäst arbetade Hananja, Shelemjas son, och Hanun, Salafs sjätte son på nästa sträcka. Meshullam, Berekjas son, reparerade muren mitt emot sin tempelkammare.


text:
Intill honom arbetade Malkia, en av guldsmederna, ända bort till tempeltjänarnas och köpmännens hus mitt emot Mönstringsporten och vidare fram till övre Hörnsalen.


text:
<pb/>När Sanvallat hörde att vi höll på att bygga upp muren, blev han rasande. Förgrymmad som han var förlöjligade han judarna


text:
och drev med oss inför sina bröder och inför armén i Samaria: ”Vad gör de där eländiga judarna? Tror de att de ska kunna bygga upp muren och offra och klara av allt på en dag? Ska de kunna ge liv åt de där förbrända stenarna i grushögarna?”


text:
<pb/>Ammoniten Tobia vid hans sida fortsatte: ”Låt dem bygga. Det behövs bara att en räv springer upp på deras stenmur, för att den ska falla ihop.”


text:
<pb/>”Vår Gud, hör hur föraktade vi är. Låt deras hån falla tillbaka över dem själva och låt dem bli plundrade och fångar i ett främmande land!


text:
<pb/>Så fortsatte vi att bygga, och snart hade muren nått hälften av sin höjd, för alla arbetade helhjärtat.


text:
<pb/>Men när Sanvallat och Tobia och araberna, ammoniterna och ashdoditerna fick höra att man fortsatte med att reparera Jerusalems murar och att sprickorna hade tätats, blev de ursinniga.


text:
<pb/>Men Juda klagade: ”Bärarnas krafter sviker, för det finns så mycket grus kvar att vi inte orkar bygga muren färdig.”


text:
<pb/>Våra fiender sa: ”Innan de vet ordet av eller ser något är vi mitt ibland dem och dödar dem och sätter så stopp för arbetet.”


text:
De judar som bodde nära kom och varnade oss gång på gång: ”Vart ni än vänder er kommer de att anfalla oss.”<f>[8]</f>


text:
Därför placerade jag några vid de lägsta ställena bakom muren och på de öppna platserna, släktvis, beväpnade med svärd, spjut och bågar.<f>[9]</f>


text:
<pb/>När jag sedan hade skaffat mig en överblick stod jag upp och talade till de förnämsta, styresmännen och resten av folket: ”Var inte rädda för dem! Tänk på Herren, den store och mäktige, och strid för era bröder, era söner och döttrar, era hustrur och era hem!”


text:
<pb/>När våra fiender fick reda på att vi kände till deras plan och att Gud hade gjort den om intet, återvände vi allesammans till muren, var och en till sitt arbete.


text:
Från den dagen var det bara hälften av männen som arbetade, medan den andra hälften stod beväpnad med spjut, sköld, båge och harnesk bakom Judas folk,


text:
som byggde på muren. De som bar byggnadsmaterial arbetade med ena handen och hade ett vapen i den andra,


text:
och alla som byggde hade sitt svärd bundet vid höften medan de arbetade. En trumpetare stod bredvid mig.


text:
<pb/>Jag talade till de förnäma männen, styresmännen och resten av folket: ”Arbetet är stort och omfattande, och vi är spridda längs muren, på långt avstånd från varandra.


text:
<pb/>Vi utförde så vårt arbete, med hälften av männen beväpnade med sina spjut, från gryningen till dess att stjärnorna kom fram.


text:
Jag sa då också till folket: ”Var och en ska tillbringa natten tillsammans med sina tjänare inne i Jerusalem, så att de kan hålla vakt om natten och arbeta på dagen.”


text:
Under hela denna period var varken jag eller mina bröder eller de tjänare eller vakter som var med mig någonsin ur kläderna, och hela tiden var vi beväpnade<f>[10]</f>.


text:
Andra sa: ”Vi måste pantsätta våra marker, vingårdar och hus för att få brödsäd och hålla hungern borta.”


text:
Ytterligare andra sa: ”Vi måste låna pengar med åkrar och vingårdar som säkerhet för att kunna betala skatten åt kungen.


text:
<pb/>”Vi är av samma kött och blod som våra landsmän, och våra barn är lika goda som deras. Ändå måste vi låta våra söner och döttrar bli slavar. Några av våra döttrar har redan blivit slavar, och vi står maktlösa, för det är andra som äger våra åkrar och vingårdar.”


text:
och sedan jag tänkt på saken gick jag till rätta med de förnäma männen och styresmännen. <pb/>”Vad är det ni fordrar av era bröder?” frågade jag. Sedan sammankallade jag till ett stormöte mot dem.


text:
<pb/>Jag sa till dem: ”Vi har gjort allt vi kan för att friköpa våra judiska bröder som hade sålts till utlänningar. Och nu säljer ni dem på nytt! Ska vi behöva köpa dem fria igen?” Men de teg, för de kunde inte finna något att säga.


text:
<pb/>Då fortsatte jag: ”Det ni gör är inte rätt. Ni borde leva i fruktan för vår Gud och inte ge de främmande folken, våra fiender, anledning att håna oss.


text:
Också jag, mina bröder och mina män lånar dem pengar och brödsäd. Men låt oss nu avstå från vår fordran.


text:
Lämna genast tillbaka deras åkrar, vingårdar, olivplanteringar och hus, och avskriv alla fordringar ni har på dem, till varje minsta del av pengar, säd, vin eller olja.”


text:
<pb/>De svarade: ”Vi ska ge tillbaka allt och inte kräva något mer av dem. Vi ska göra som du har sagt. Sedan sammankallade jag prästerna och lät dessa avlägga en ed inför dem att de skulle hålla sina löften.


text:
Jag skakade ur mantelvecket och sa: ”Gud kommer att på samma sätt skaka bort från sitt hem och från sina ägor var och en av er som inte håller vad han lovat. En sådan man blir utskakad och utblottad.” <pb/>”Amen”, ropade hela församlingen och prisade HERREN. Folket höll sitt löfte.


text:
<pb/>Från den dag jag blev ståthållare i Juda, från Artaxerxes tjugonde regeringsår till hans trettioandra år, i tolv år, avstod jag och mina män från det underhåll som en ståthållare normalt skulle ha.


text:
Ståthållarna före mig hade lagt tunga bördor på folket och krävt att få ett halvt kilo silver<f>[11]</f> om dagen till mat och dryck. Dessutom hade deras tjänare tyranniserat folket. Men så gjorde inte jag, eftersom jag fruktade Gud.


text:
<pb/>Jag ägnade mig åt arbetet på muren, och mina tjänstemän var där för att arbeta. Vi<f>[12]</f> skaffade oss ingen egen mark.


text:
Varje dag tillagades det för min räkning en oxe, sex utsökta får och även fåglar samt var tionde dag mängder av vin. Ändå krävde jag inte det underhåll som ståthållaren har rätt till, eftersom detta folk redan var så hårt tyngt.


text:
<pb/>När Sanvallat, Tobia, araben Geshem och våra övriga fiender fick höra att jag hade byggt upp muren, och att det inte någonstans fanns en spricka kvar, även om jag ännu inte satt in dörrar i portarna,


text:
sände Sanvallat och Geshem bud till mig: ”Kom, låt oss mötas i Kefirim<f>[13]</f> i Onodalen.” Men de hade onda avsikter mot mig.


text:
Jag skickade bud till dem med ett svar: ”Jag har ett stort arbete att utföra och kan inte komma. Varför skulle jag låta arbetet avbrytas för att komma och träffa er?”


text:
Femte gången skickade Sanvallat sin tjänare till mig med samma budskap, nu i ett brev som han hade i handen och som inte var förseglat.


text:
I brevet stod det: <pb/>”Det berättas bland de andra folken, och Geshem<f>[14]</f> säger det också till mig, att du och judarna tänker göra uppror och att det är därför ni bygger upp muren. Det påstås också att du tänker bli deras kung,


text:
och att du har tillsatt profeter som ska ropa ut om dig i Jerusalem: Det finns nu en kung i Juda! Dessa uppgifter kommer att nå kungen, så låt oss komma och rådgöra med varandra.”


text:
<pb/>Jag skickade honom ett svar: ”Ingenting av det du säger har skett. Du har själv hittat på alltihop.”


text:
<pb/>De försökte allesammans att skrämma oss, för de tänkte: ”De kommer att bli för svaga för arbetet, och det kommer aldrig att bli utfört.” ”Men styrk du nu mina händer!”<f>[15]</f>


text:
<pb/>Jag gick sedan till Shemaja, Delajas son och Mehetavels sonson, som inte kunde lämna sitt hus<f>[16]</f>, och han sa: ”Låt oss mötas inne i Guds hus och stänga igen templets dörrar, för de kommer för att döda dig, i natt kommer de för att döda dig.”


text:
<pb/>”Skulle en man som jag fly?” frågade jag. ”Och skulle en man som jag kunna gå in i templet och få behålla livet. Nej, jag går inte dit.”


text:
<pb/>Då förstod jag att han inte var sänd av Gud, utan han uttalade denna profetia mot mig därför att Tobia och Sanvallat hade lejt honom.


text:
Han var lejd för att jag skulle bli rädd och göra som han ville och därmed begå en synd. Det skulle skada mitt rykte så att de kunde sprida förtal om mig.


text:
<pb/>”Min Gud, tänk på allt ont som Tobia, Sanvallat, profetissan Noadja och alla de andra profeterna gjort i sina försök att skrämma mig!”


text:
<pb/>När våra fiender hörde det och de angränsande folken såg det, blev de vanmäktiga, eftersom de förstod att det var Gud som hjälpt oss i arbetet.


text:
Det var nämligen många i Juda som var bundna till honom med en ed, därför att han var svärson till Shekanja, Aras son, och hans son Jochanan hade gift sig med en dotter till Meshullam, Berekjas son.


text:
De berättade för mig om hans goda gärningar, och sedan berättade de för honom vad jag sagt. Tobia skickade också brev för att skrämma mig.


text:
Jag överlämnade ansvaret för ledningen av Jerusalem till min bror Hanani tillsammans med Hananja, befälhavaren i borgen, en pålitlig man, som var gudfruktigare än de flesta.


text:
Jag gav dem denna order: ”Öppna inte Jerusalems portar förrän solen står högt och stäng och lås dem innan vakterna går<f>[17]</f>. Utse också vakter bland Jerusalems invånare, och ställ var och en på sin post och var och en framför sitt eget hus.”


text:
Min Gud ingav mig att sammankalla de förnäma männen, styresmännen och folket för att föra in dem i släktregistret. Jag fann släktregistret över dem som först kommit tillbaka, och så här stod det skrivet:


text:
<pb/>De kom tillsammans med Serubbabel, Jeshua, Nehemja, Asarja, Raamja, Nachamani, Mordokaj, Bilshan, Misperet, Bigvaj, Nechum och Baana. <pb/>Detta var antalet israelitiska män:


text:
<pb/>Dörrvaktare: <pb/>Shallums släkt, Aters släkt, Talmons släkt, <pb/>Ackuvs släkt, Hatitas släkt och Shovajs släkt, sammanlagt 138.


text:
<pb/>Dessa var de som återvände från Tel Melach, Tel Harsha, Keruv, Addon och Immer, men som inte kunde uppge om deras familj och släkt härstammade från Israel:


text:
<pb/>Av prästsläkter: <pb/>Hovajas, Hackos och Barsillajs släkt, <pb/><t>han som gifte sig med en av gileaditen Barsillajs döttrar och antog det namnet.</t>


text:
<pb/>De letade i sina släktregister, men kunde inte finna dem. Därför uteslöts de från prästämbetet.


text:
<pb/>Några familjeöverhuvuden gav gåvor till tempelfonden. Guvernören gav 1 000 gulddareiker<f>[19]</f>, 50 skålar och 530 prästdräkter.


text:
Andra familjeöverhuvuden gav till tempelfonden 20 000 gulddareiker och 2 000 silverminor<f>[20]</f>,


text:
och det övriga folket bidrog med 20 000 gulddareiker, 2 000 silverminor<f>[21]</f> och 67 prästdräkter.


text:
<pb/>Prästerna, leviterna, dörrvakterna, sångarna, en del av folket och tempeltjänarna bosatte sig i likhet med de övriga israeliterna i sina städer. När den sjunde månaden var inne hade alla israeliterna bosatt sig i sina städer.


text:
<pb/>Hela folket samlades på torget mitt framför Vattenporten i Jerusalem och bad att Esra, den skriftlärde, skulle hämta boken med Moses lag som HERREN hade gett Israel.


text:
<pb/>Prästen Esra kom med lagen till församlingen, till män och kvinnor, till alla som kunde förstå. Det var på första dagen i sjunde månaden.


text:
Han läste ur lagen på torget mitt emot Vattenporten från tidigt på morgonen till mitt på dagen, för männen och kvinnorna och alla som kunde förstå. Hela folket lyssnade uppmärksamt till lagens ord.


text:
Esra, den skriftlärde, stod på en plattform av trä, som var tillverkad speciellt för detta tillfälle. Bredvid honom stod på höger sida Mattitja, Shema, Anaja, Uria, Hilkia och Maaseja, och på hans vänstra sida stod Pedaja, Mishael, Malkia, Hashum, Hashbaddana, Sakarja och Meshullam.


text:
Esra öppnade boken inför allt folket  —  han stod ju högre än de  —  och när han öppnade den reste sig allt folket upp.


text:
<pb/>Esra prisade HERREN, den store Guden, och med upplyfta händer svarade allt folket ”Amen, amen!” De böjde sig ner och tillbad HERREN med sina ansikten mot marken.


text:
<pb/>Leviterna Jeshua, Bani, Sherevja, Jamin, Ackuv, Shabbetaj, Hodia, Maaseja, Kelita, Asarja, Josavad, Hanan och Pelaja förklarade lagen för folket som stod kvar på sina platser.


text:
<pb/>Guvernören Nehemja, prästen Esra, den skriftlärde, och leviterna som undervisade folket sa då till dem alla: ”Denna dag är helgad åt HERREN, er Gud. Gråt inte och sörj inte.” Hela folket grät nämligen när de lyssnade till lagens ord.


text:
Han fortsatte: ”Gå nu hem och njut av er godaste mat och sött vin. Sänd gåvor till dem som inget har förberett. Denna dag är helgad åt vår Herre. Var inte bedrövade, för glädje i HERREN är er fästning!”


text:
<pb/>Leviterna försökte också lugna folket och sa till dem: ”Var stilla, för detta är en helig dag. Var inte bedrövade.”


text:
<pb/>Allt folket gick då iväg för att äta och dricka och dela med sig åt andra. De firade en stor glädjehögtid, för de förstod vad de hade fått undervisning om.


text:
<pb/>Andra dagen i månaden samlades överhuvudena för alla folkets familjer tillsammans med prästerna och leviterna hos Esra, den skriftlärde, för att studera lagen.


text:
De upptäckte att det var skrivet i lagen att HERREN hade befallt genom Mose att Israels folk skulle bo i lövhyddor under högtiden i den sjunde månaden,


text:
och att de skulle kungöra och tillkännage i alla städer och i Jerusalem: ”Gå upp i bergen och samla grenar från olivträd, vildoliv, myrten, palmträd och andra lövträd till att bygga hyddor av, så som det är skrivet.”


text:
<pb/>Folket gick då ut och hämtade grenar och byggde var sin hydda på sitt tak eller på sin gårdsplan, på gårdarna till Guds hus eller på torgen vid Vattenporten och Efraimporten.


text:
Hela församlingen som hade återvänt från fångenskapen byggde lövhyddor och bodde i dem. Israeliterna hade inte gjort så sedan Josuas, Nuns sons, tid. Glädjen var mycket stor.


text:
Esra läste ur bokrullen med Guds lag varje dag, från den första till den sista. De firade högtiden i sju dagar, och på den åttonde dagen hölls en högtidssamling som det var föreskrivet.


text:
<pb/>Den tjugofjärde dagen i samma månad samlades israeliterna för fasta, klädda i säcktyg och med jord på huvudet.


text:
De av israelitisk härkomst avskilde sig från alla utlänningar. De trädde fram och bekände sina synder och sina fäders missgärningar.


text:
De stod på sin plats och läste ur HERRENS, sin Guds, lag under en fjärdedel av dagen. Under nästa fjärdedel bekände de sina synder och tillbad HERREN, sin Gud.


text:
På leviternas plattform stod Jeshua, Bani, Kadmiel, Shevanja, Bunni, Sherevja, Bani och Kenani och ropade högt till HERREN, sin Gud.


text:
<pb/>Leviterna Jeshua, Kadmiel, Bani, Hashavneja, Sherevja, Hodia, Shevanja och Petachja sa: ”Stå upp och lova HERREN, er Gud, som är från evighet till evighet.” <pb/>”Lovat vare ditt ärade namn! Det är upphöjt över all välsignelse och lovsång.


text:
Du ensam är HERRE. Du har gjort himlarna, himlarnas himlar med hela deras härskara, jorden och allt som finns på den, och haven och allt som finns i dem. Du ger liv åt allt, och himlens härskara tillber dig.


text:
<pb/>Du är HERREN Gud, som utvalde Abram och ledde honom ut ur Ur i Kaldéen och gav honom namnet Abraham.


text:
Du fann att han i sitt innersta var dig trogen, och du slöt ett förbund med honom: att ge kanaanéernas, hettiternas, amoréernas, perisséernas, jevuséernas och girgashéernas land åt hans ättlingar. Du har hållit vad du lovat, för du är rättfärdig.


text:
Du utförde tecken och under inför farao, inför hans tjänare och folket i hans land, för du visste hur övermodigt egypterna behandlade dem. Du har gjort dig ett namn, som består än idag.


text:
Du delade havet för dem, så att de kunde gå genom det på torr mark. Men deras förföljare lät du sjunka i djupet, som en sten i mäktiga vatten.


text:
<pb/>Du steg ner på berget Sinai, du talade till dem från himlen och gav dem rättfärdiga föreskrifter och riktiga lagar, goda stadgar och bud.


text:
Du gav dem bröd från himlen när de var hungriga och vatten ur klippan när de var törstiga. Du befallde dem att gå och inta det land som du lovat dem med en ed.


text:
De vägrade att lyda och glömde de under som du hade utfört bland dem. De var motspänstiga och utsåg en ledare<f>[22]</f> för att återvända till sitt slaveri. Men du är en förlåtande Gud, nådig och barmhärtig, sen till vrede och rik på nåd. Du övergav dem inte,


text:
trots att de gjorde åt sig en gjuten kalv och sa: ”Detta är din gud<f>[23]</f> som har fört dig ut ur Egypten.” De gjorde sig skyldiga till stora hädelser.


text:
<pb/>Men i din stora barmhärtighet övergav du dem inte i öknen. Molnstoden vek inte från dem om dagen, utan ledde dem på vägen, och eldstoden lyste för dem om natten på den väg de gick.


text:
Du gav dem din gode Ande för att undervisa dem, du upphörde inte att ge dem manna att äta, och du gav dem vatten i deras törst.


text:
Under fyrtio år uppehöll du dem i öknen, och de led inte brist på någonting. Deras kläder blev inte utslitna, och deras fötter svullnade inte.


text:
<pb/>Du gav dem riken och folk, och du gav stora områden<f>[24]</f>. De intog landet som tillhörde Sichon, kungen i Hesbon, och Og, kungen i Bashan.


text:
Du gjorde deras barn talrika som stjärnor på himlen och ledde dem in i det land som du hade lovat deras fäder att komma till och ta i besittning.


text:
Deras barn kom och tog landet i besittning. Du kuvade för dem kanaanéerna, som bodde i landet, du överlämnade kanaanéerna åt dem, både kungarna och landets folk, så att de fick göra med dem vad de ville.


text:
De intog befästa städer och ett bördigt land. De övertog hus som var fyllda med allt gott, uthuggna vattencisterner och vingårdar, olivplanteringar och fruktträd i överflöd. De åt, blev mätta och välmående, och de njöt av din stora godhet.


text:
<pb/>Men de blev olydiga och gjorde uppror mot dig. De kastade din lag bakom sin rygg, de dödade profeterna, som uppmanade dem att vända om till dig. De gjorde sig skyldiga till fruktansvärda hädelser.


text:
Därför överlämnade du dem åt deras fiender, och de förtryckte dem. Men i sin nöd ropade de till dig, och du hörde dem från himlen. I din stora barmhärtighet sände du dem befriare, som räddade dem ur deras fienders våld.


text:
<pb/>Men så snart de kom till ro gjorde de igen vad som var ont inför dig, och än en gång överlämnade du dem åt deras fiender, så att de fick härska över dem. Men när de åter ropade till dig, hörde du dem från himlen och räddade dem, gång på gång, i din stora barmhärtighet.


text:
<pb/>Du varnade dem för att få dem att återvända till dina lagar, men de var övermodiga och lydde inte dina befallningar. De syndade mot dina föreskrifter, som ger liv åt den som följer dem. Men envist och motspänstigt vände de sig mot dig och ville inte lyssna.


text:
I många år hade du tålamod med dem. Genom din Ande varnade du dem genom dina profeter, men ändå lyssnade de inte, och därför överlämnade du dem åt främmande folk.


text:
Men i din stora nåd lät du dem inte alldeles gå under, och du övergav dem inte. Du är en nådig och barmhärtig Gud.


text:
<pb/>Och nu vår Gud, du store, väldige och fruktansvärde Gud, du som håller ditt nådesförbund, ringakta inte den plåga som har drabbat oss, våra kungar, furstar, präster, profeter, fäder och hela ditt folk, från de assyriska kungarnas tid ända fram till den här dagen.


text:
Våra kungar, furstar, präster och fäder följde inte din lag och lyssnade inte till de bud och förordningar som du gav dem.


text:
Fast de hade sitt eget rike och allt det goda du gett dem, i det vidsträckta och bördiga land som du gav dem, tjänade de dig inte eller vände sig från sina onda gärningar.


text:
<pb/>Så är vi nu slavar, slavar i detta land som du gav våra fäder, för att de skulle äta dess frukt och dess goda, där är vi nu slavar.


text:
Dess rika skörd tillfaller nu kungar som du har satt över oss på grund av våra synder. De härskar över våra kroppar och vår boskap som de vill, och vi är i stor nöd.”


text:
<pb/>”På grund av allt detta ger vi ett bindande och skriftligt löfte, som undertecknas och förseglas av våra furstar, leviter och präster.”


text:
<pb/>”Resten av folket, prästerna, leviterna, dörrvakterna, sångarna och tempeltjänarna och alla, som hade avskilt sig från de främmande folken för Guds lags skull, deras hustrur, söner och döttrar, som var tillräckligt gamla för att förstå,


text:
alla dessa förenade sig nu med sina främsta bröder och svor dyrt och heligt en ed att hålla Guds lag, som getts genom Guds tjänare Mose, och att noga följa alla HERRENS, vår Herres bud, befallningar och stadgar.


text:
<pb/>Vi lovar att inte gifta bort våra döttrar med män från främmande folk och inte heller ta deras döttrar till hustrur åt våra söner.


text:
<pb/>När folken i landet kommer och vill sälja varor eller spannmål på en sabbatsdag, ska vi inte köpa av dem, vare sig på sabbaten eller på någon annan helig dag. Vart sjunde år lovar vi att låta marken vila och efterskänka alla fordringar.


text:
<pb/>Vi tar på oss ansvaret att årligen betala en tredjedels sikel<f>[25]</f> till tjänsten i vår Guds hus,


text:
för skådebröden, de dagliga matoffren och brännoffren, offren på sabbatsdagarna, nymånadsfesterna och högtiderna, de heliga offren och syndoffren för Israels försoning och till allt arbete i vår Guds hus.


text:
<pb/>Vi, präster, leviter och allt folket har kastat lott om vedoffret, när varje familj ska föra det till vår Guds hus på bestämda tider varje år, för att brinna på HERRENS, vår Guds altare, som det är föreskrivet i lagen.


text:
<pb/>Vi lovar också att varje år föra det första av skörden från vår mark och av frukten från alla slags träd till HERRENS tempel.


text:
<pb/>Så som lagen föreskriver ska vi föra till Guds hus de förstfödda av våra söner och vår boskap, både av vår nötboskap och småboskap, till prästerna som tjänstgör där.


text:
Vi ska föra till prästernas förråd i vår Guds hus det första av vårt mjöl, våra offergåvor och det första av frukterna från alla slags träd, av vin och olja. Vi ska också ge leviterna en tiondel av det vår mark ger, dem som samlar in tiondet i alla städer på landsbygden<f>[26]</f>.


text:
En präst, en av Arons ättlingar, ska vara med när leviterna tar emot tiondet, och leviterna ska föra en tiondel av tiondet till vår Guds hus, till förrådskamrarna.


text:
Både israeliterna och leviterna ska nämligen föra sin gåva av säd, vin och olja till dessa förråd, där helgedomens kärl och de tjänstgörande prästerna, dörrvakterna och sångarna är. <pb/>Vi ska aldrig försumma vår Guds hus.”


text:
<pb/>Folkets ledare bosatte sig i Jerusalem, och det övriga folket kastade lott så att var tionde familj fick bosätta sig i Jerusalem, den heliga staden, medan de övriga nio fick bosätta sig i andra städer.


text:
<pb/>Detta är huvudmännen i provinsen som bodde i Jerusalem (i Judas städer bodde var och en på sin egendom i sin stad, israeliter, präster, leviter, tempeltjänare och ättlingar till Salomos tjänare).


text:
<pb/>En del ättlingar till Juda och Benjamin bodde i Jerusalem. <pb/>Judas ättlingar: <pb/>Ataja, son till Ussia, son till Sakarja, son till Amarja, son till Shefatja, son till Mahalalel av Peres släkt;


text:
Maaseja, son till Baruk, son till Kol-Hose, son till Hasaja, son till Adaja, son till Jojariv, son till Sakarja av Shelas släkt.


text:
<pb/>Dessa var Benjamins ättlingar: <pb/>Sallu, son till Meshullam, son till Joed, son till Pedaja, son till Kolaja, son till Maaseja, son till Itiel, son till Jesaja,


text:
Deras befälhavare var Joel, Sikris son, och Juda, Hassenuas son, var den näst högste befälhavaren i staden<f>[28]</f>.


text:
Seraja, son till Hilkia, son till Meshullam, son till Sadok, son till Merajot, son till Achituv, föreståndaren för Guds hus,


text:
och deras släktingar, som utförde arbetet i templet, 822, och Adaja, son till Jerocham, son till Pelalja, son till Amsi, son till Sakarja, son till Pashchur, son till Malkia,


text:
och hans släktingar, familjeöverhuvuden, 242, och Amasaj, son till Asarel, son till Achsaj, son till Meshillemot, son till Immer,


text:
Vidare Mattanja, son till Mika, son till Savdi, son till Asaf, som ledde lovsången och bönen, hans släkting Bakbukja, som var närmast honom; Avda, son till Shammua, son till Galal, son till Jedutun.


text:
<pb/>Resten av israeliterna, prästerna och leviterna bodde i Juda städer där de hade sina arvslotter.


text:
<pb/>Föreståndare för leviterna i Jerusalem var Ussi, son till Bani, son till Hashavja, son till Mattanja, son till Mika, en ättling till Asaf, han som ansvarade för sången i tjänsten i Guds hus.


text:
<pb/>Petachja, son till Meshesavel och ättling till Serach, Judas son, var kungens medhjälpare i allt som rörde folket.


text:
<pb/>När det gäller orter med omgivande åkrar, bodde en del av Judas ättlingar i Kirjat-Arba med kringliggande byar, Divon med kringliggande byar, Jekavseel och byarna runtomkring,


text:
Sanoach, i Adullam och byarna runtomkring, Lakish med närliggande områden och Aseka med dess byar. <pb/>De slog sig ner från Beer Sheva till Hinnoms dal.


text:
<pb/>Dessa var de präster, som återvände med Serubbabel, Shealtiels son, och Jeshua: <pb/><t>Seraja, Jeremia, Esra, <pb/></t>


text:
<t>Sallu, Amok, Hilkia och Jedaja.</t> <pb/>Dessa var ledare för prästerna och deras medhjälpare under Jeshuas tid.


text:
<pb/>Leviter: Jeshua, Binnuj, Kadmiel, Sherevja, Juda och Mattanja som tillsammans med sina bröder ansvarade för lovsången.


text:
<pb/>På Jojakims tid var överhuvudena för prästernas familjer följande: <pb/><t>Meraja för Seraja, Hananja för Jeremia, <pb/></t>


text:
<pb/>Ett släktregister över leviternas överhuvuden på Eljashivs, Jojadas, Jochanans och Jadduas tid, och ett register över prästerna upprättades under den persiske kungen Dareios regering.


text:
<pb/>Överhuvudena för leviternas släkter fanns också registrerade i krönikorna fram till Jochanans, Eljashivs sons, tid.


text:
<pb/>De ledande bland leviterna var Hashavja, Sherevja och Jeshua, Kadmiels son, och deras medhjälpare, som stod mitt emot dem för att växelvis lova och prisa, enligt gudsmannen Davids anvisningar.


text:
<pb/>Dörrvakter som tjänstgjorde vid förrådshusen vid portarna var Mattanja, Bakbukja, Obadja, Meshullam, Talmon och Ackuv.


text:
Dessa var samtida med Jojakim, som var son till Jeshua och sonson till Josadak, och med ståthållaren Nehemja och prästen Esra, den skriftlärde.


text:
<pb/>Vid invigningen av Jerusalems mur sökte man upp leviter från alla platser där de bodde för att föra dem till Jerusalem för att fira invignings- och glädjehögtid med lovsång till cymbaler, harpor och lyror.


text:
från Bet Haggilgal och från trakterna kring Geva och Asmavet. De hade byggt sina byar runt Jerusalem.


text:
<pb/>Jag lät ledarna i Juda stiga upp på muren och ordnade två stora lovsångskörer. Den ena av dem gick till höger på muren, i riktning mot Dyngporten,


text:
och några präster som blåste i trumpet, Sakarja, son till Jonatan, son till Shemaja, son till Mattanja, son till Mikaja, son till Sackur, son till Asaf,


text:
och hans släktingar Shemaja, Asarel, Milalaj, Gilalaj, Maaj, Netanel, Juda och Hanani. <pb/>De använde gudsmannen Davids musikinstrument, och prästen Esra, den skriftlärde, gick framför dem.


text:
Vid Källporten fortsatte de rakt fram och uppför trapporna till Davids stad, på trappan på muren ovanför Davids hus, och sedan fram till Vattenporten mot öster.


text:
<pb/>Den andra kören gick åt motsatta hållet, och jag följde efter dem med den andra hälften av folket. Vi gick på muren, förbi Ugnstornet till Breda muren


text:
och sedan förbi Efraimporten, Jeshanaporten, Fiskporten, Hananeltornet, Hundradetornet, bort till Fårporten och stannade vid Vaktporten.


text:
<pb/>De två lovsångskörerna ställde sig sedan vid Guds hus, liksom jag, tillsammans med hälften av styresmännen


text:
samt Maaseja, Shemaja, Elasar, Ussi, Jochanan, Malkia, Elam och Eser. Sångarna sjöng under ledning av Jisrachja.


text:
<pb/>De bar fram stora offer på denna dag och gladde sig, för Gud hade gett dem en stor glädje. Också kvinnorna och barnen gladde sig. Glädjen från Jerusalem hördes vida omkring.


text:
<pb/>Vid samma tid tillsattes män att ansvara för skattkamrarna, där man förvarade offergåvorna, det första av skörden och tiondet. Dessa män skulle samla in från städernas åkrar det som enligt lagen tillföll prästerna och leviterna. I Juda gladde man sig åt att prästerna och leviterna nu gjorde tjänst igen.


text:
De skötte tjänsten för sin Gud och för reningarna, och sångarna och dörrvakterna skötte sin tjänst, så som David och hans son Salomo hade befallt.


text:
Redan för länge sedan, under Davids och Asafs tid, fanns det ledare för sångarna, som lovsjöng och prisade Gud.


text:
Nu, under Serubbabels och Nehemjas tid, gav israeliterna dagligen till sångarna och dörrvakterna vad de behövde. Man gav också leviterna deras helgade andel, och leviterna i sin tur gav Arons ättlingar deras helgade andel.


text:
<pb/>När man denna dag läste för folket ur Moses bok, fann man att där stod skrivet att ingen ammonit eller moabit någonsin skulle tillåtas att komma in i Guds församling.


text:
De hade nämligen inte bistått israeliterna med mat och dryck utan i stället lejt Bileam att förbanna dem, även om vår Gud vände förbannelsen till välsignelse.


text:
<pb/>Innan detta hände hade prästen Eljashiv, en släkting till Tobia, blivit utsedd att förestå förråden i vår Guds hus.


text:
Han hade inrett ett stort rum för honom, där man tidigare hade förvarat matoffren, rökelsen och kärlen samt tiondet av säden, det nya vinet och oljan, som var bestämda åt leviterna, sångarna och dörrvakterna, samt gåvorna till prästerna.


text:
Jag var inte i Jerusalem när detta hände, för jag hade återvänt till kung Artaxerxes av Babylon under hans trettioandra regeringsår. Efter en tid bad jag dock kungen om tillstånd


text:
att resa tillbaka till Jerusalem. Där fick jag reda på det onda som Eljashiv hade gjort i och med att han hade inrett ett rum åt Tobia på förgårdarna till Guds hus


text:
Sedan befallde jag att man genast skulle rena rummen, och jag hämtade tillbaka tempelkärlen, matoffren och rökelsen.


text:
<pb/>Jag fick också reda på att leviterna inte fått vad de var berättigade till, och därför hade de och sångarna som skötte gudstjänsten återvänt till sina åkrar.


text:
Då tillrättavisade jag styresmännen och frågade dem: ”Varför har Guds hus blivit försummat?” Sedan kallade jag tillbaka leviterna och återinsatte dem i deras tjänst.


text:
<pb/>Jag tillsatte prästen Shelemja och Sadok, den skriftlärde, tillsammans med Pedalja, en av leviterna, till att vara förvaltare över förrådshusen, och till sin assistent fick de Hanan, som var son till Sackur och sonson till Mattanja. Dessa män betraktades som pålitliga, och deras uppgift var nu att ombesörja utdelningen till sina bröder.


text:
<pb/>Min Gud, kom ihåg mig för detta, och glöm inte allt det fromma jag har gjort för min Guds hus och tjänsten där.


text:
<pb/>Vid samma tid fick jag se män i Juda som trampade sin vinpress på sabbaten och andra som körde hem säd eller lastade sina åsnor med vin, druvor, fikon och alla slags bördor för att frakta detta till Jerusalem på sabbatsdagen. Jag varnade dem för att sälja mat på den dagen.


text:
Det fanns också några där från Tyros, som förde in fisk och alla sorters varor till försäljning till judarna på sabbaten  —  och detta i Jerusalem!


text:
<pb/>Då tillrättavisade jag de förnäma männen i Juda: ”Hur kan ni göra detta onda? Varför vanhelgar ni sabbaten?


text:
Var det inte därför att era fäder gjorde sådana överträdelser som Gud lät denna olycka drabba oss och vår stad? Nu drar ni ner ännu mer vrede över Israel genom att vanhelga sabbaten!”


text:
<pb/>När det började bli mörkt i Jerusalems portar före sabbaten, befallde jag att stadsportarna skulle stängas och inte öppnas förrän sabbaten var över. Jag lät några av mina män vakta portarna så att inte några bördor kunde föras in i staden under sabbaten.


text:
men jag varnade dem: ”Varför tillbringar ni natten vid muren? Om det händer igen kommer jag att ta till hårda tag!” De kom sedan aldrig mer på en sabbat.


text:
<pb/>Sedan befallde jag leviterna att rena sig och hålla vakt vid portarna för att bevara sabbaten helig. <pb/>Min Gud, kom ihåg mig för detta! Förbarma dig över mig efter din stora nåd!


text:
<pb/>Vid den tiden upptäckte jag också att några män i Juda hade gift sig med kvinnor från Ashdod, Ammon och Moab.


text:
Hälften av deras barn talade ashdoditiska eller något annat av de andra folkens språk och kunde inte tala hebreiska<f>[30]</f>.


text:
Jag förebrådde dem och uttalade förbannelser över dem, jag slog några av dem och drog dem i håret. Jag lät dem svära vid Gud: ”Ni får inte ge era döttrar åt deras söner och inte ta deras döttrar till hustrur åt era söner eller er själva.


text:
Var det inte just så här som kung Salomo av Israel syndade? Det fanns ingen kung bland folken som kunde jämföras med honom, och Gud älskade honom och gjorde honom till kung över hela Israel, men ändå fick utländska kvinnor honom att synda.


text:
Och nu måste vi höra att ni gör så mycket ont, att ni är otrogna mot vår Gud, att ni gifter er med främmande kvinnor!”


text:
<pb/>En son till Jojada, översteprästen Eljashivs son, var svärson till horoniten Sanvallat. Honom drev jag bort.


text:
<pb/>Kom ihåg dem, min Gud, för de har smutsat ner prästämbetet och prästernas och leviternas förbund.


text:
<pb/>Jag renade dem från allt främmande och fastställde prästernas och leviternas uppgifter, så att var och en visste vad han skulle göra.


text:
Jag satte också upp tidsregler för vedoffret och när den första skörden skulle frambäras. <pb/>Tänk på detta, min Gud, mig till godo!


text:
<pb/>Detta hände under kung Xerxes<f>[1]</f> tid, som härskade över 127 provinser från Indien ända till Kush.


text:
Under sitt tredje regeringsår ordnade han en stor fest för alla sina furstar och tjänare. Persiens och Mediens militära ledning, adeln och furstarna från provinserna samlades alla hos honom.


text:
Under en så lång tid som 180 dagar visade han den enorma rikedom och all den kungliga glans och prakt som fanns i hans rike.


text:
<pb/>När dessa dagar var över anordnade kungen en sju dagar lång fest för alla i borgen i Susa, från den högste till den lägste, i kungapalatsets inhägnade trädgård.


text:
Där hängde draperier av vitt och blått linne, fästa med vita och purpurröda snören i ringar av silver på pelare av marmor. Soffor av guld och silver stod på golvet, som var lagt av grön och vit marmor, pärlemor och annan värdefull sten.


text:
Vinet serverades i guldbägare av olika form, ingen lik den andra, och det fanns gott om vin, för kungen var mycket generös.


text:
Kungen hade befallt att det inte fick vara något dryckestvång, utan var och en fick dricka så mycket eller lite han själv önskade. Servitörerna hade fått order om detta.


text:
På den sjunde dagen, när kungen var upprymd av vinet, befallde han sina sju personliga hovmän  —  Mehuman, Bisseta, Harvona, Bigta, Avagta, Setar och Karkas  —  


text:
att föra drottning Vashti till honom med krona på huvudet. Hon var mycket vacker, och han ville visa upp hennes skönhet för folken och furstarna.


text:
Men när hovmännen framförde kungens befallning, vägrade drottning Vashti att komma. <pb/>Kungen blev då rasande och brann av vrede.


text:
Han brukade rådgöra med sina visaste experter om saker som gällde lagar och förordningar, och nu vände han sig till dem.


text:
Det var de sju furstarna i Persien och Medien: Karshena, Shetar, Admata, Tarshish, Meres, Marsena och Memukan. Alla dessa var högt uppsatta män i landet och stod kungen mycket nära.


text:
<pb/>”Vad ska man enligt lagen göra med drottning Vashti?” frågade han dem. ”Hon har ju vägrat lyda kung Xerxes order som hans hovmän framfört.”


text:
<pb/>Memukan svarade då inför kungen och furstarna: ”Drottning Vashti har handlat fel, inte bara i kungens närvaro, utan också mot alla furstar och allt folk i kung Xerxes provinser.


text:
Nu kommer alla kvinnorna att få kännedom om vad drottningen gjort och förakta sina män och säga: ’Kung Xerxes befallde att drottning Vashti skulle föras till honom, men hon kom inte!’


text:
Innan den här dagen är slut kommer hustrurna till alla furstarna i Persien och Medien att ha hört talas om vad drottningen har gjort, och sedan kommer de att tala till sina män på samma sätt. Följden blir förakt och bråk utan ände.


text:
<pb/>Om du nu, o kung, finner det för gott, så låt det utfärdas en kunglig befallning i Persiens och Mediens lagar, som inte kan ändras, att drottning Vashti aldrig mer får komma inför kung Xerxes. Sedan ska hennes kungliga ställning ges åt någon som är bättre än hon.


text:
När denna kungliga befallning blir känd i hans väldiga rike kommer varje kvinna att visa respekt för sin man, från den högste till den lägste.”


text:
Han skickade brev till alla sina provinser, till varje provins med dess egen skrift och till varje folk på dess eget språk, att varje man skulle vara herre i sitt hus och tala sitt folks språk.


text:
<pb/>Efter en tid, när kung Xerxes vrede hade lagt sig, kom han att tänka på vad Vashti hade gjort och vad man beslutat om henne.


text:
”Kungen bör utse i varje provins tjänstemän som kan samla alla orörda vackra unga flickor till kungens harem i Susas borg. Kungens hovman Hegaj, som har ansvaret för kvinnorna, får ta hand om dem och se till att de får sin skönhetsbehandling.


text:
Sedan får den flicka som behagar kungen mest bli drottning i Vashtis ställe.” <pb/>Kungen gillade förslaget och följde det genast.


text:
<pb/>I borgen i Susa fanns det en jude som hette Mordokaj, son till Jair, son till Shimi, son till Kish från Benjamins stam.


text:
Han hade deporterats från Jerusalem samtidigt med de fångar som tillfångatogs med Juda kung Jekonja av Nebukadnessar, kungen av Babylonien.


text:
Mordokaj var fosterfar till sin kusin Hadassa, eller Ester, som hon också kallades, och som var föräldralös. Hon var välväxt och vacker, och efter hennes föräldrars död hade Mordokaj adopterat henne som sin egen dotter.


text:
<pb/>När nu kungens befallning och förordning tillkännagavs och många flickor fördes till kungens harem i Susas borg och togs om hand av Hegaj, hämtades också Ester till kungapalatset och togs om hand av Hegaj, som hade ansvaret för kvinnorna.


text:
Flickan behagade honom och vann hans välvilja. Han såg genast till att hon fick sina skönhetsbehandlingar och den mat hon skulle ha och sju tjänsteflickor, som valts ut åt henne från kungapalatset. Han flyttade in henne med hennes tjänsteflickor i haremets främsta del.


text:
<pb/>Ester hade inte avslöjat något om sin nationalitet eller sin släkt, eftersom Mordokaj hade förbjudit henne att göra det.


text:
Han promenerade varje dag utanför haremsgården för att ta reda på hur Ester hade det och hur hon behandlades.


text:
<pb/>Innan en flickas tur kom att komma in till kung Xerxes, fick hon under tolv månader gå igenom skönhetsbehandlingar, som det var föreskrivet för kvinnorna  —  först sex månader med myrraolja och sedan sex månader med välluktande kryddor och andra skönhetsmedel för kvinnor.


text:
När det sedan var hennes tur att gå till kungen, fick hon ta med sig vad hon ville från haremet till kungapalatset.


text:
Hon gick dit på kvällen och återvände nästa morgon till en annan del av haremet och lämnades i hovmannen Shaasgas omsorg, som hade ansvaret för konkubinerna. Sedan kom hon inte in till kungen fler gånger, om hon inte hade behagat honom så mycket att han personligen kallade på henne.


text:
<pb/>När turen att gå in till kungen kom till Ester, Avichajils dotter, som Mordokaj hade adopterat efter sin farbror, begärde hon inget annat än det som kungens hovman Hegaj, som hade ansvaret för kvinnorna, föreslog henne. Hon vann välvilja hos alla som såg henne.


text:
<pb/>Ester blev hämtad till kung Xerxes i palatset i den tionde månaden, tevet, under hans sjunde regeringsår.


text:
<pb/>Kungen blev mer förtjust i Ester än i någon annan kvinna, och hon vann hans välvilja och kärlek mer än någon av de andra flickorna. Han satte den kungliga kronan på hennes huvud och gjorde henne till drottning i stället för Vashti.


text:
Kungen anordnade ett stort gästabud för alla sina furstar och tjänare till Esters ära. Han utlyste en allmän ledighet<f>[2]</f> i provinserna och gav kungligt generösa gåvor.


text:
<pb/>Ester hade inte avslöjat något om sin släkt och nationalitet, precis som Mordokaj hade sagt till henne. Hon lydde honom alltjämt, som om hon fortfarande var i hans vård.


text:
<pb/>En dag, när Mordokaj satt i kungens port, blev Bigtan och Teresh, två av de hovmän som höll vakt vid porten, förbittrade på kung Xerxes och sökte efter tillfälle att döda honom.


text:
Mordokaj fick reda på det och berättade det för drottning Ester, som i sin tur talade om det för kungen å Mordokajs vägnar.


text:
En undersökning av saken visade att det var sant, och då spetsades de två männen på pålar. Detta blev antecknat i krönikan i kungens närvaro.


text:
<pb/>En tid senare upphöjde kung Xerxes Haman, son till agagiten Hammedata, till en position över alla andra furstar.


text:
Alla kungens tjänare i hans port böjde sig ner i vördnad för Haman, för så hade kungen befallt, men Mordokaj gjorde det inte.


text:
Dag efter dag talade de med honom, men han brydde sig inte om dem. Slutligen talade de med Haman om saken för att se om Mordokajs skäl skulle godtas, han hade nämligen sagt att han var jude.


text:
Det räckte inte för honom att bara ta livet av Mordokaj, utan när han fick veta vilket folk Mordokaj tillhörde ville han utrota alla judar ur Xerxes rike.


text:
I första månaden av året, månaden nisan, i kung Xerxes tolfte regeringsår, kastade man lott, ”pur”, inför Haman, om dag och månad, och lotten föll på<f>[3]</f> adar, den tolfte månaden.


text:
<pb/>Haman tog så upp saken med kung Xerxes: ”Det finns ett speciellt folk, som är utspritt och skingrat bland alla andra folk i ditt rikes provinser. Deras lagar skiljer sig från alla andra folks, och de följer inte kungens lagar. Det är mot kungens intressen att låta dem fortsätta så.


text:
Om du, o kung, finner det för gott, så utfärda en befallning om att de ska utrotas. Då ska jag bidra med 350 ton<f>[4]</f> silver till förvaltarna för den kungliga skattkammaren.”


text:
<pb/>Kungen tog då av sig sin sigillring och gav den till Haman, agagiten Hammedatas son, judarnas fiende.


text:
<pb/>Kungens sekreterare tillkallades på trettonde dagen i första månaden, och enligt Hamans befallning utfärdades en skrivelse till kungens satraper, till ståthållarna i de olika provinserna och till furstarna över varje folk, till varje provins på dess eget språk. Skrivelsen undertecknades i kung Xerxes namn och förseglades med hans ring.


text:
Brev skickades med ilbud till alla kungens provinser med order om att alla judar skulle förgöras, dödas och utrotas, unga och gamla, barn och kvinnor, på en och samma dag, nämligen den trettonde dagen i månaden adar, årets tolfte månad. Deras ägodelar skulle tas som byte.


text:
En avskrift av skrivelsen skulle gälla som lag i varje provins och tillkännages för alla folk, så att de var beredda för den dagen.


text:
<pb/>Ilbuden gick ut omedelbart på kungens befallning, och lagen tillkännagavs i Susas borg. Kungen och Haman slog sig ner för att dricka tillsammans, medan bestörtning rådde i staden Susa.


text:
<pb/>När Mordokaj fick höra vad som hade hänt, rev han sönder sina kläder, klädde sig i säck och aska och gick ut i staden och klagade högt och bittert.


text:
Överallt i varje provins dit kungens befallning och förordning kommit rådde stor sorg bland judarna. De fastade och grät och klagade, och många låg i säck och aska.


text:
<pb/>När Esters tjänsteflickor och hovmän kom och berättade detta för henne, blev hon bestört och skickade kläder till Mordokaj att använda i stället för säcktyget, men han vägrade att ta emot dem.


text:
Då kallade Ester på Hatak, en av kungens hovmän som hon fått i sin tjänst, och bad honom gå ut till Mordokaj och ta reda på varför han uppträdde som han gjorde.


text:
och denne berättade för honom om allt som hade hänt honom och om det belopp som Haman hade lovat betala till kungens skattkammare för att få judarna utrotade.


text:
Mordokaj gav även Hatak en kopia av förordningen som utfärdats i Susa om deras utrotning och bad honom visa den för Ester och förklara vad som hänt och be henne att gå till kungen och vädja för sitt folk.


text:
<pb/>”Alla kungens tjänare och allt folket i kungens provinser vet att för den man eller kvinna som går in till kungen på den inre borggården utan att vara ditkallad, gäller bara en enda lag, nämligen döden, om inte kungen räcker ut sin guldspira som tecken på att han får leva. Jag har inte varit kallad till kungen på trettio dagar.”


text:
skickade Mordokaj tillbaka ett svar till henne: ”Tro inte att du ensam av alla judar ska komma undan därför att du är i kungens palats.


text:
Om du nu tiger, kommer befrielse och räddning från något annat håll till judarna, men du och dina släktingar kommer att gå under. Och vem vet om du inte har blivit drottning just för en tid som denna?”


text:
”Gå och kalla samman alla judar i Susa och fasta för min skull. Ät och drick inte under tre dagar och tre nätter. Jag och mina tjänsteflickor ska också fasta, och sedan ska jag gå in till kungen fast det är mot lagen, och om jag då går förlorad så får det bli så.”


text:
<pb/>Tre dagar senare tog Ester på sig den kungliga skruden och gick in på palatsets inre borggård, framför palatsbyggnaden. Kungen satt på sin tron i palatset, mitt emot ingången.


text:
När han såg drottning Ester stå där på gården, behagade det honom, och han räckte ut sin guldspira mot henne. Ester gick då fram och rörde vid spetsen på spiran.


text:
<pb/>”Vad vill du, drottning Ester?” frågade kungen henne. ”Vad önskar du? Vad du än begär ska du få det, om det så skulle vara hälften av mitt rike.”


text:
<pb/>Ester svarade: ”Om det behagar dig, min kung, kom tillsammans med Haman till en fest som jag har förberett för dig i dag.”


text:
<pb/>Kungen befallde: ”Hämta Haman omedelbart, så att vi kan göra som Ester önskar.” Så gick kungen och Haman till den fest som Ester hade anordnat.


text:
<pb/>Medan de njöt av vinet frågade kungen Ester: ”Tala nu om för mig vad du önskar, så ska du få det, även om det är hälften av mitt kungarike.”


text:
Om du ser välvilligt på mig, min kung, och om det behagar dig att besvara min bön och uppfylla min önskan, så kom tillsammans med Haman i morgon till den festmåltid som jag ska förbereda för er. Då ska jag svara på din fråga, o kung.”


text:
<pb/>Haman gick hem glad och upprymd den dagen. Men när han vid kungens port såg Mordokaj, som varken reste sig eller på något annat sätt visade vördnad, blev han ursinnig på honom.


text:
Han behärskade sig emellertid och fortsatte hem, och där samlade han sina vänner och sin hustru Seresh.


text:
Han skröt för dem om sin rikedom, om sina många barn och hur kungen på alla sätt hade ärat honom och upphöjt honom över furstarna och kungens tjänare.


text:
<pb/>Sedan tillade han också: ”Dessutom inbjöd drottning Ester förutom kungen bara mig till den festmåltid som hon gjort i ordning, och i morgon är jag inbjuden dit igen tillsammans med kungen.


text:
<pb/>Hans hustru Seresh och alla hans vänner föreslog då: ”Du ska låta bygga en tjugofem meter hög påle och be kungen att få hänga Mordokaj på den i morgon bitti, och sedan kan du nöjd och glad gå till festen med kungen.” Det tyckte Haman var ett bra förslag och lät resa pålen.


text:
<pb/>Den natten hade kungen svårt för att sova och lät hämta krönikan över minnesvärda händelser. Man läste ur den för honom.


text:
Där stod skrivet att Mordokaj hade avslöjat de två hovmännen Bigtan och Teresh, dörrvakterna, som hade planerat att mörda kung Xerxes.


text:
<pb/>”Vilken hedersbetygelse och upphöjelse har Mordokaj fått för detta?” frågade kungen. ”Han har inte fått någonting”, svarade männen som var i tjänst.


text:
<pb/>”Finns det någon i borggården?” frågade kungen. Just då hade Haman kommit in på palatsets yttre borggård för att be kungen om tillåtelse att få hänga Mordokaj på den påle som han hade rest för honom.


text:
<pb/>När Haman kom in, frågade kungen honom: ”Vad ska man göra för någon som kungen vill hedra?” <pb/>Haman tänkte för sig själv: ”Vem skulle kungen vilja hedra mer än mig?”


text:
ska ges en kunglig skrud som kungen själv har burit, och en häst som kungen själv har ridit, och som har en kunglig krona på huvudet.


text:
Överlämna sedan skruden och hästen åt någon av kungens främsta furstar. Han ska sätta skruden på mannen som kungen vill hedra och leda honom ridande på hästen genom stadens huvudgata och ropa framför honom: ’Så här gör man med den som kungen vill hedra!’ ”


text:
<pb/>Kungen sa till Haman: ”Skynda dig nu och hämta skruden och hästen och gör precis som du har sagt med Mordokaj, juden, som sitter i kungens port. Försumma ingenting av det du sagt!”


text:
<pb/>Haman tog då skruden och hästen, satte skruden på Mordokaj och ledde honom ridande genom gatorna i staden och ropade: ”Så här gör man med den som kungen vill hedra.”


text:
<pb/>Sedan återvände Mordokaj till kungens port, men Haman skyndade sig hem, sorgsen och med höljt huvud.


text:
När han berättade för sin hustru Seresh och alla sina vänner vad som hade hänt, sa de till honom: ”Om Mordokaj, som du nu har fått falla ner för, är av judisk börd, kommer du aldrig att kunna sätta dig upp mot honom. Han kommer att bli ditt fall.”


text:
<pb/>Medan de fortfarande höll på att diskutera med Haman, kom kungens hovmän för att hämta honom till festen som drottning Ester hade anordnat.


text:
och även denna andra dag, medan de drack av vinet frågade kungen: ”Vad vill du be om, drottning Ester? Du ska få det. Vad önskar du dig? Din önskan ska uppfyllas, om det så är hälften av mitt rike.”


text:
<pb/>Drottning Ester svarade: ”Om du ser på mig med välvilja, min kung, och om du, o kung, finner det för gott, så rädda mitt liv, det är min bön, och skona mitt folk, det är min önskan.


text:
Jag och mitt folk har nämligen blivit sålda till förintelse, till att dödas och utplånas. Om det bara varit så att vi blivit sålda till slavar och slavinnor, skulle jag ha tigit, för en sådan olycka hade inte varit så stor att man hade behövt besvära kungen med den.”


text:
”En motståndare och fiende, den onde Haman som sitter här”, svarade Ester. <pb/>Haman blev skräckslagen inför kungen och drottningen.


text:
Kungen reste sig i vredesmod, lämnade sitt vin och gick ut i slottsträdgården. Haman stannade kvar för att bönfalla drottning Ester om sitt liv, för han förstod att kungen redan fattat beslutet om hans öde.


text:
Just när kungen kom tillbaka in i festsalen<f>[5]</f> från slottsträdgården kastade sig Haman mot soffan där Ester låg till bords. <pb/>”Tänker han till och med ofreda drottningen här i palatset inför mina ögon?” röt kungen, och knappt hade kungen hunnit säga detta innan dödsbindeln sattes för Hamans ansikte.


text:
<pb/>Då sa Harvona, en av kungens hovmän: ”En tjugofem meter hög påle står redan vid Hamans hus. Den har han rest för Mordokaj, som med sina ord en gång räddade kungen.” <pb/>”Häng Haman i den”, befallde kungen.


text:
<pb/>Så hängde de upp Haman på pålen, som han själv hade rest för Mordokaj, och först då lade sig kungens vrede.


text:
<pb/>Samma dag gav kung Xerxes drottning Ester det hus som hade tillhört judarnas fiende Haman. Mordokaj fick komma fram inför kungen, för Ester hade berättat för honom om deras släktskap.


text:
Kungen tog då av sig den sigillring som han tagit tillbaka från Haman, och gav den till Mordokaj. Ester gav i uppdrag åt Mordokaj att ta hand om Hamans hus.


text:
<pb/>Ester vädjade ännu en gång till kungen, föll ner vid hans fötter och bad honom gråtande att stoppa det onda mot judarna som agagiten Haman hade planerat.


text:
Hon sa: ”Om du, o kung, finner det för gott, och om du ser på mig med välvilja, och om du anser det vara rätt och finner behag i mig, så låt det utfärdas en skrivelse som återkallar Hamans, agagiten Hammedatas sons, brev med order att döda alla judar i alla kungens provinser.


text:
<pb/>Kung Xerxes sa till Ester och juden Mordokaj: ”Jag har gett Ester Hamans hus, och honom själv har jag hängt upp på pålen, därför att han ville döda judarna.


text:
Utfärda en ny order om judarna, så som ni finner det bäst, i mitt namn och försegla den med min sigillring, för ingen skrivelse som är skriven i kungens namn och förseglad med kungens ring kan återkallas.”


text:
<pb/>Kungens alla sekreterare inkallades på den tjugotredje dagen i tredje månaden, månaden sivan. Man skrev enligt Mordokajs befallning en skrivelse till judarna, likaså till satraperna, ståthållarna och furstarna i provinserna från Indien till Kush, 127 provinser, till varje provins med dess egen skrift och till varje folk på dess eget språk, så också till judarna med deras egen skrift och på deras eget språk.


text:
<pb/>Mordokaj skrev i kung Xerxes namn och förseglade skrivelsen med hans sigillring, och sedan skickades den iväg med ilbud som red på travhästar från kungens stall.


text:
<pb/>I breven gav kungen judarna tillåtelse att i varje stad samlas för att försvara sig och att förgöra, döda och utplåna varje väpnad styrka hos ett folk eller i en provins som anföll dem och deras barn och kvinnor, och att även ta deras tillhörigheter som byte.


text:
Detta skulle ske på en och samma dag i alla kung Xerxes provinser, den trettonde dagen i månaden adar, den tolfte månaden.


text:
Vidare skulle en kopia av skrivelsen gälla som lag i varje provins och tillkännages för alla folk, så att judarna kunde förbereda sig för att den dagen hämnas sina fiender.


text:
Ilbuden gav sig ut på kungens befallning i stor hast, ridande på kungens travhästar. Förordningen var utfärdad i Susas borg.


text:
<pb/>Mordokaj gick från kungen klädd i kunglig skrud i blått och vitt, med en krona av guld på huvudet och en mantel av fint purpurrött linne. Staden Susa jublade och gladde sig.


text:
I varje provins och stad dit kungens befallning och förordning nådde, blev det stor glädje bland judarna. De ställde till med stora fester och firanden. Många i landet blev<f>[6]</f> judar av rädsla för judarna.


text:
<pb/>Den trettonde dagen i tolfte månaden, adar, var den dag då kungens befallning och förordning skulle träda i kraft. Judarnas fiender hade sett fram emot att få makt över dem, men nu blev det tvärtom, så att judarna i stället fick makten över dem som hatade dem.


text:
Judarna samlades i sina städer i alla kung Xerxes provinser för att försvara sig mot dem som ville deras olycka. Men ingen kunde stå emot dem, för alla hade drabbats av fruktan för dem.


text:
Furstarna i provinserna, satraperna, ståthållarna och kungens tjänstemän hade ställt sig på judarnas sida, för de hade fyllts av fruktan för Mordokaj.


text:
Mordokaj hade nämligen fått stort inflytande i kungens palats, ryktet om honom spred sig till alla provinserna och han blev allt mäktigare.


text:
<pb/>Judarna slog alla sina fiender med svärd, dödade, förgjorde och gjorde som de ville med dem som hatade dem.


text:
sa han till drottning Ester: ”Judarna har dödat och förgjort 500 män i Susa. De har också dödat Hamans tio söner. Vad kan de då inte ha gjort i mina övriga provinser? Vad vill du nu be om? Det ska du få. Vad önskar du? Din önskan ska uppfyllas.”


text:
<pb/>Då svarade Ester: ”Om du finner det för gott, o kung, så låt judarna här i Susa få fortsätta i morgon också efter samma lag som i dag, och låt Hamans tio söner bli upphängda på pålen.”


text:
<pb/>Kungen befallde då att så skulle ske. En förordning utfärdades i Susa, och Hamans tio söner hängdes upp.


text:
<pb/>Judarna i Susa samlades även den fjortonde dagen i månaden adar och dödade ytterligare 300 män, men de tog inte heller nu något byte.


text:
<pb/>De övriga judarna i kungens provinser samlades för att försvara sig och för att befria sig från sina fiender. De dödade 75 000 av dem men tog inget byte.


text:
Detta skedde den trettonde dagen i månaden adar. På den fjortonde dagen vilade de och gjorde den till en dag av fest och glädje.


text:
Men judarna i Susa samlades den trettonde och fjortonde dagen, och de vilade den femtonde dagen och gjorde den till en dag av fest och glädje.


text:
Därför firar judar som bor på landet, i landsortsstäderna, den fjortonde dagen i månaden adar som en glädjefylld högtidsdag och ger varandra gåvor.


text:
<pb/>Mordokaj skrev ner allt som hände och skickade brev till alla judar i kung Xerxes provinser både nära och fjärran


text:
och uppmanade dem att i fortsättningen varje år fira den fjortonde och femtonde dagen i månaden adar


text:
som dagar då judarna blev räddade från sina fiender och som den månad då deras sorg vändes till glädje och deras klagan till firande. Dessa dagar skulle de göra till dagar av fest och glädje och skicka matgåvor till varandra och gåvor till de fattiga.


text:
<pb/>Judarna antog denna praxis, som de nu hade börjat, och som Mordokaj hade skrivit och uppmanat dem till.


text:
För Haman, son till agagiten Hammedata, judarnas fiende, hade planerat att utplåna dem och kastat ”pur”, lott, för att förgöra och utplåna dem.


text:
Men när detta lades fram för kungen<f>[7]</f>, utfärdade han en skriftlig kungörelse<f>[8]</f> med befallning om att Hamans onda planer mot judarna skulle vändas mot honom själv, och att han och hans söner skulle hängas upp på pålen.


text:
Därför kallades dessa dagar purim, efter ordet ”pur”. På grund av det som stod i kungörelsen och det som judarna hade sett och varit med om,


text:
införde och fastställde judarna denna sed: att de själva och deras efterkommande och de som anslöt sig till dem skulle fira dessa två dagar på föreskrivet sätt på den bestämda tiden varje år.


text:
Dessa dagar skulle man komma ihåg och fira från generation till generation, i varje familj, i varje provins och i varje stad, för att dessa purimdagar aldrig skulle glömmas av judarna och minnet av dem aldrig skulle förblekna bland deras efterkommande.


text:
<pb/>Drottning Ester, Avichajils dotter, och juden Mordokaj utfärdade en skrivelse med makt och myndighet för att bekräfta det andra brevet om purimfesten.


text:
Mordokaj sände brev till alla judar i de 127 provinserna i kung Xerxes rike, med en önskan om fred och trygghet,


text:
för att stadfästa dessa purimdagar på bestämda tider, så som juden Mordokaj och drottning Ester hade befallt och fastställt för sig själva och sina efterkommande med tillbörlig fasta och klagan.


text:
Alla hans storverk och bedrifter och berättelsen om den storhet han gav Mordokaj finns nedtecknade i mediska och persiska kungars krönika.


text:
Juden Mordokaj hade den största makten i landet näst efter kung Xerxes själv, och han var mycket högt aktad bland judarna och älskad av sina landsmän. Han tänkte alltid på sitt folks bästa och talade alltid för sina landsmäns välfärd.


text:
<pb/>I landet Us levde en man som hette Job<f>[1]</f>. Han var en god och rättsinnig man som fruktade Gud och höll sig borta från allt ont.


text:
Han ägde 7 000 får, 3 000 kameler, 500 par oxar och 500 åsneston, och han hade en mängd tjänare. Han var den mäktigaste i hela Östlandet.


text:
<pb/>Jobs söner brukade turas om att hålla fester i sina hem, och de inbjöd sina tre systrar och åt och drack tillsammans med dem.


text:
När en fest, som kunde vara flera dagar, var över samlade Job sina barn och renade dem. Tidigt på morgonen bar han fram ett brännoffer för var och en av dem. Job tänkte: ”Kanske mina barn har syndat och förbannat Gud i sina hjärtan.” Så gjorde Job varje gång.


text:
<pb/>”Varifrån kommer du?” frågade HERREN Anklagaren. ”Från en färd runt hela jorden”, svarade denne.


text:
<pb/>”Har du lagt märke till min tjänare Job?” frågade HERREN Anklagaren. ”Det finns ingen annan som han på hela jorden, en god och rättsinnig man som fruktar Gud och inte vill ha något med det onda att göra.”


text:
”Du har alltid skyddat både honom, hans hus och hans tillhörigheter. Du har välsignat allt han gör, och hans boskapshjordar breder ut sig över landet.


text:
Men räck ut din hand och rör vid all hans egendom, så ska du få se att han kommer att förbanna dig rakt i ansiktet!”


text:
<pb/>HERREN svarade Anklagaren: ”Du får göra vad du vill med hans egendom, men Job själv får du inte röra.” <pb/>Anklagaren lämnade sedan HERREN.


text:
när sabéerna gick till anfall, drog i väg med dem och dödade allt ditt tjänstefolk utom mig. Jag är den ende som kom undan för att berätta detta för dig.”


text:
<pb/>Medan denne budbärare fortfarande talade, kom en annan och sa: ”Guds eld föll ner från himlen och brände upp fåren och folket. Jag är den ende som kom undan för att berätta detta för dig.”


text:
<pb/>Innan mannen hade slutat tala kom ytterligare en och sa: ”Kaldéerna delade upp sig i tre grupper och rövade bort kamelerna. De har även dödat tjänarna. Jag är den ende som kom undan för att berätta detta för dig.”


text:
<pb/>Medan denne fortfarande talade kom ytterligare en annan och sa: ”Dina söner och döttrar hade fest i din äldste sons hem,


text:
när plötsligt en väldig storm kom svepande från öknen och tog tag i husets fyra hörn, så att taket störtade in och dödade allesammans. Jag är den ende som kom undan för att berätta detta för dig.”


text:
<pb/>Då reste sig Job och rev sönder sin mantel. Han rakade av allt hår, föll ner på marken inför Gud och tillbad.


text:
Han sa: <pb/><t>”Jag kom naken ur min mors liv,</t> <t>och naken vänder jag åter.</t> <t>HERREN gav och HERREN tog.</t> <t>Välsignat vare HERRENS namn.”</t>


text:
<pb/>”Har du lagt märke till min tjänare Job?” frågade HERREN Anklagaren. ”Det finns ingen annan som han på hela jorden, en god och rättsinnig man som fruktar Gud och inte vill ha något med det onda att göra. Han har bevarat sin integritet, trots att du övertalade mig att utan orsak låta olycka drabba honom.”


text:
<pb/>Anklagaren svarade: ”Försök röra vid hans skinn! En människa ger allt han äger för att rädda sitt liv.


text:
Men räck ut din hand och rör vid hans kött och ben, så kommer han att förbanna dig rakt i ansiktet!”


text:
<pb/>Anklagaren lämnade då HERREN, och Job drabbades av fruktansvärda bölder över hela kroppen, från huvud till fot.


text:
<pb/>Men han svarade henne: ”Du talar som en dåre. Skulle vi bara ta emot det som är gott från Guds hand och aldrig det onda?” Under allt detta sa Job aldrig något syndigt.


text:
<pb/>När tre av Jobs vänner fick höra om alla tragedier som drabbat honom, tog de kontakt med varandra och reste till honom för att visa medkänsla och trösta honom. De tre var Elifas från Teman, Bildad från Shuach och Sofar från Naama.


text:
<pb/>De såg honom på avstånd men kände knappt igen honom. Under högljudd gråt rev de då sönder sina mantlar och strödde jord på sina huvuden.


text:
Sedan satt de på marken hos honom i sju dagar och sju nätter. Ingen av dem ville säga ett ord till honom, för de insåg att hans lidande var fruktansvärt svårt.


text:
<pb/><t>Må den dag då jag föddes bli utplånad,</t> <t>och den natt då det sades: ”Ett gossebarn är fött!”</t>


text:
<t>Må den dagen vändas i mörker!</t> <t>Må Gud i höjden inte bry sig om den,</t> <t>och låt inget ljus lysa över den.</t>


text:
<t>Må den natten fångas av dunklet,</t> <t>strykas bland årets dagar</t> <t>och aldrig mer träda in i någon månad.</t>


text:
<t>Må dess morgonstjärnor förmörkas,</t> <t>låt den vänta på ljuset</t> <t>och aldrig få se gryningens första strålar,</t>


text:
<t>för att den inte tillslöt dörrarna till min mors livmoder,</t> <t>för att den inte lät ofärd<f>[2]</f> döljas för min syn. <pb/></t>


text:
<t>tillsammans med kungar och världens rådsherrar,</t> <t>som byggde åt sig hus som nu ligger i ruiner,</t>


text:
<t>Varför ska ljus ges åt dem som är olyckliga</t> <t>och liv åt dem som är bittra i sitt innersta,</t>


text:
<t>åt dem som längtar efter den död som aldrig kommer,</t> <t>eller åt dem som söker efter den som efter en gömd skatt,</t>


text:
<t>Men när det nu gäller dig själv</t> <t>blir du missmodig,</t> <t>och när det drabbar dig</t> <t>blir du förskräckt.</t>


text:
<t>Borde inte din gudsfruktan också vara din tillförsikt</t> <t>och din oförvitlighet ditt hopp? <pb/></t>


text:
<t>Lejonets<f>[3]</f> rytande och unga lejonets vrål tystnar,</t> <t>det manprydda lejonets tänder bryts.</t>


text:
<t>Den stannade,</t> <t>men jag kunde inte urskilja vad det var.</t> <t>Någonting stod där, framför mig.</t> <t>Då hörde jag en röst tala ur tystnaden:</t>


text:
<t>hur mycket mer då inte hos dem som bor i lerhyddor,</t> <t>dem som har sitt ursprung i stoftet,</t> <t>som kan krossas lättare än mal!</t>


text:
<t>Hans barn är fjärran från frälsning,</t> <t>de krossas vid porten<f>[5]</f> och ingen försvarar dem.</t>


text:
<t>Hans skördar äts upp av den hungrige,</t> <t>som tar dem även bland törnen.<f>[6]</f></t> <t>Den törstige flämtar efter deras rikedom.</t>


text:
<t>Ändå föds människan till elände,</t> <t>lika säkert som eldslågorna flammar mot höjden.<f>[7]</f> <pb/></t>


text:
<t>Han hindrar de listiga att genomföra sina planer,</t> <t>så att deras händer inte får framgång.</t>


text:
<t>Mörker kommer över dem mitt på ljusa dagen,</t> <t>mitt på dagen famlar de som om det var natt.</t>


text:
<t>Du kommer att vara skyddad från förtalets slag</t> <t>och inte behöva oroa dig för förödelsen.</t>


text:
<t>Du kommer att le åt förödelse och hungersnöd,</t> <t>och du behöver inte frukta för jordens vilda djur.</t>


text:
<t>Du ska veta att ditt tält står tryggt</t> <t>och när du granskar din egendom saknas ingenting.</t>


text:
<t>Du ska komma till graven i mogen ålder<f>[8]</f>,</t> <t>liksom kärven som skördas när tiden är inne. <pb/></t>


text:
<t>För den Väldige har träffat mig med sina pilar.</t> <t>Min ande dricker deras gift.</t> <t>Förskräckelse från Gud rycker fram mot mig.</t>


text:
<t>Inte skriker den vildåsna som har gräs att äta</t> <t>eller råmar den oxe som har tillräckligt med foder.</t>


text:
<t>Det ger mig ändå tröst i min olidliga plåga</t> <t>att jag inte har förnekat den Heliges ord.<f>[10]</f> <pb/></t>


text:
<t>Vad är det för kraft jag fortfarande har,</t> <t>vilket hopp att hålla fast vid?</t> <t>Vad har jag för slut,</t> <t>så att jag kan hålla ut?</t>


text:
<t>Den förtvivlade borde bemötas med godhet av sina vänner,</t> <t>annars fruktar de inte den Väldige.<f>[11]</f></t>


text:
<t>Har jag någonsin bett er om någonting?</t> <t>Har jag bett er köpa mig fri med era rikedomar?</t>


text:
<t>Har jag någonsin bett er befria mig från fiendens hand,</t> <t>friköpa mig från våldsmännen? <pb/></t>


text:
<t>Det vore som att kasta lott om ett föräldralöst barn</t> <t>eller som att sälja en vän. <pb/></t>


text:
<t>Finns det någon ondska på mina läppar?</t> <t>Skulle min mun inte känna igen det fördärvliga?</t>


text:
<pb/><t>En trältjänst är människans tid på jorden.</t> <t>Är inte hennes dagar som daglönarens dagar?</t>


text:
<t>När jag går och lägger mig, tänker jag:</t> <t>”Om jag ändå fick stiga upp!”</t> <t>Natten går,</t> <t>och jag kastar mig oroligt av och an ända till gryningen.</t>


text:
<t>Som ett moln löses upp och försvinner,</t> <t>så ska den som går ner i dödsriket inte komma tillbaka</t>


text:
<t>och aldrig mer återvända till sitt hem,</t> <t>ej heller känner hans plats till honom mer. <pb/></t>


text:
<t>Därför kan jag inte hålla tyst,</t> <t>jag måste få tala ut min ångest,</t> <t>klaga i min själs förtvivlan.</t>


text:
<t>Om jag tänker: ”Min bädd ska trösta mig,</t> <t>min viloplats ska ge mig lindring i mitt elände”,</t>


text:
<t>Vad är då en människa,</t> <t>eftersom du gör så stor sak av henne</t> <t>och ger henne så mycket uppmärksamhet,</t>


text:
<t>Kan du inte vända blicken från mig en stund,</t> <t>lämna mig ensam så jag åtminstone får svälja min saliv?</t>


text:
<t>Har min synd skadat dig,</t> <t>du mänsklighetens bevakare?</t> <t>Varför har du valt mig till måltavla?</t> <t>Har jag blivit en börda för dig?<f>[13]</f></t>


text:
<t>Varför förlåter du inte min synd</t> <t>och utplånar min missgärning?</t> <t>Snart kommer jag ändå att ligga i stoftet,</t> <t>och när du letar efter mig,</t> <t>finns jag inte mer.</t>


text:
<t>om du är ren och rättsinnig,</t> <t>så griper han in för dig</t> <t>och återupprättar dig på din rättfärdiga plats.</t>


text:
<t>Vi är bara från gårdagen och vet ingenting,</t> <t>som en skugga är våra dagar här på jorden.</t>


text:
<t>Växer papyrus hög där marken inte är sank?</t> <t>Skjuter vassen upp om det inte finns vatten?</t>


text:
<t>Den vissnar medan den växer,</t> <t>innan det är dags att klippa den,</t> <t>snabbare än gräs.<f>[14]</f></t>


text:
<t>Han lutar sig mot nätet<f>[15]</f>,</t> <t>men det ger efter,</t> <t>han hänger sig fast, men det ger vika.</t>


text:
<t>Han är som en grönskande växt i solskenet,</t> <t>som sträcker ut sina grenar över trädgården.</t>


text:
<t>Men när han rycks bort därifrån,</t> <t>förnekar hans plats honom:</t> <t>”Jag har aldrig sett dig.”</t>


text:
<t>Han skakar jorden</t> <t>så att den vacklar från sin plats</t> <t>och får dess grundvalar att skälva.</t>


text:
<t>Han far förbi mig,</t> <t>men jag ser honom inte.</t> <t>Han drar fram,</t> <t>men jag märker det inte.</t>


text:
<t>Han griper sitt byte,</t> <t>men vem kan hindra honom?</t> <t>Vem vågar fråga honom:</t> <t>”Vad är det du gör?”</t>


text:
<t>Gud håller inte tillbaka sin vrede.</t> <t>Rahavs<f>[17]</f> följe måste böja sig för honom. <pb/></t>


text:
<t>Även om jag var rättfärdig,</t> <t>skulle jag inte kunna svara.</t> <t>Jag skulle bara be honom, min domare, om nåd.</t>


text:
<t>Och även om han skulle svara när jag ropar,</t> <t>skulle jag inte tro att han ville lyssna på mig.</t>


text:
<t>Om det gäller kraft är han den starkaste,</t> <t>och om det gäller rättvisa,</t> <t>vem törs då ifrågasätta honom?</t>


text:
<t>Även om jag vore oskyldig,</t> <t>skulle min mun döma mig.</t> <t>Även om jag vore klanderfri,</t> <t>skulle den förklara mig skyldig. <pb/></t>


text:
<t>Det gör detsamma,</t> <t>och därför säger jag:</t> <t>”Han förgör både den oskyldige och skyldige.”</t>


text:
<t>När ett land faller i de ogudaktigas händer</t> <t>förblindar han dess domare.</t> <t>Om det inte är han, vem är det då? <pb/></t>


text:
<t>Mina dagar rinner undan snabbare än en löpare,</t> <t>de flyr bort utan att jag ser en glimt av glädje.</t>


text:
<t>Om jag tänkte:</t> <t>”Jag ska glömma min klagan,</t> <t>sluta upp med min sorg och vara glad”,</t>


text:
<t>skulle jag ändå frukta för alla mina lidanden.</t> <t>För jag vet att du inte vill betrakta mig som oskyldig.</t>


text:
<t>skulle du ändå sänka mig ner i dyn,</t> <t>så att till och med mina kläder skulle avsky mig. <pb/></t>


text:
<t>Han är inte en människa som jag,</t> <t>så att jag kan svara honom,</t> <t>och vi kunde mötas i domstol.</t>


text:
<t>Om jag ändå kunde slippa rappen av hans käpp,</t> <t>så att skräcken för honom inte mer skulle förfära mig.</t>


text:
<pb/><t>Jag är trött på livet.</t> <t>Jag vill klaga öppet!</t> <t>Jag ska tala ut om min innerliga bitterhet.</t>


text:
<t>Jag ska säga till Gud:</t> <t>Döm mig inte,</t> <t>utan låt mig få veta vad du anklagar mig för!</t>


text:
<t>Gläds du åt att förtrycka,</t> <t>förkasta en som du själv har skapat,</t> <t>samtidigt som du ler åt de ogudaktigas planer?</t>


text:
<t>Du gav mig livet</t> <t>och var nådig mot mig,</t> <t>min ande bevarades genom din omsorg. <pb/></t>


text:
<t>Ve mig om jag är skyldig!</t> <t>Och om jag är oskyldig</t> <t>kan jag ändå inte lyfta mitt huvud.</t> <t>Jag är full av skam och inser mitt elände.</t>


text:
<t>Om jag försöker resa mig från marken,</t> <t>rusar du på mig snabbt som ett lejon</t> <t>och låter mig känna av din förunderliga makt.</t>


text:
<t>Du skaffar nya vittnen mot mig,</t> <t>öser över mig din ständigt växande vrede</t> <t>och låter nya härar anfalla mig.<f>[19]</f> <pb/></t>


text:
<t>Varför lät du mig då komma ut ur moderlivet?</t> <t>Varför fick jag inte dö innan någon såg mig?</t>


text:
<t>Då hade jag varit som om jag aldrig hade funnits,</t> <t>jag skulle ha burits direkt från moderlivet till graven.</t>


text:
<t>Mina dagar är ju korta.</t> <t>Låt mig få vara i fred,</t> <t>så att jag kan få ett kort ögonblick av glädje,</t>


text:
<t>till ett land av mörkaste natt, djupaste skugga och förvirring,</t> <t>där ljuset är likt mörker.</t>


text:
<pb/><t>Kan man lämna detta ordflöde oemotsagt?</t> <t>Kan en människa rättfärdiga sig genom allt sitt prat?</t>


text:
<t>uppenbara för dig vishetens hemligheter,</t> <t>för där finns förnuft i dubbelt mått.<f>[20]</f></t> <t>Detta ska du veta: Gud har till och med glömt en del av din synd. <pb/></t>


text:
<t>Kan du utforska Guds hemligheter?</t> <t>Kan du finna gränser för den Väldiges fullkomlighet?</t>


text:
<t>Den är högre än himlen,</t> <t>men vad kan du göra?</t> <t>Den är djupare än dödsriket,</t> <t>men vad vet du?</t>


text:
<t>Om en dåraktig människa kan få förstånd,</t> <t>då kan en vildåsna födas som människa.<f>[21]</f> <pb/></t>


text:
<t>om du lägger bort dina händers orätt</t> <t>och inte tillåter några överträdelser i dina boningar,</t>


text:
<t>Du får känna dig trygg,</t> <t>för där finns ett hopp.</t> <t>Du kan se dig omkring</t> <t>och vila tryggt.</t>


text:
<t>Du kommer att kunna vila</t> <t>utan att någon skrämmer dig,</t> <t>och många kommer att vädja till din välvilja.</t>


text:
<t>Men de ogudaktigas ögon ska tyna bort,</t> <t>de ska inte finna någon möjlighet att fly undan.</t> <t>Deras enda hopp är att få ge upp andan.</t>


text:
<t>Men jag har förstånd, likväl som ni.</t> <t>Jag är inte sämre än ni.</t> <t>Vem vet inte redan det som ni säger? <pb/></t>


text:
<t>Jag har blivit till åtlöje för mina vänner,</t> <t>jag som bad Gud om hjälp och som Gud svarade,</t> <t>jag, en rättfärdig och fläckfri man,</t> <t>har gjorts till åtlöje.</t>


text:
<t>Rövare bor ostörda i sina tält,</t> <t>de som trotsar Gud lever i trygghet,</t> <t>de som har sin gud i sin hand.<f>[23]</f> <pb/></t>


text:
<t>Fråga boskapen,</t> <t>den kan undervisa dig.</t> <t>Fråga fåglarna under himlen,</t> <t>de kan tala om det för dig.</t>


text:
<t>Eller tala till jorden,</t> <t>så undervisar den dig,</t> <t>eller till fiskarna i havet,</t> <t>så kan de berätta för dig.</t>


text:
<t>Han håller vattnen tillbaka</t> <t>och det blir torka,</t> <t>släpper han dem lösa</t> <t>ödelägger de landet.</t>


text:
<t>Hos honom finns styrka och förnuft.</t> <t>Både bedragaren och den bedragne måste böja sig för honom.</t>


text:
<t>Han gör nationer starka</t> <t>och bryter sedan ner dem.</t> <t>Han gör nationer stora</t> <t>för att sedan skingra dem.</t>


text:
<t>Han må döda mig,</t> <t>något annat förväntar jag mig inte.</t> <t>Ändå vill jag försvara min sak inför honom.</t>


text:
<t>Du låser mina fötter i bojor</t> <t>och spårar mig var jag än går</t> <t>genom att märka mina fotsulor. <pb/></t>


text:
<t>Du har ju bestämt människans dagar</t> <t>och antal månader,</t> <t>satt en gräns för hennes liv som hon inte kan överskrida.</t>


text:
<t>Vänd då bort din blick från henne,</t> <t>låt henne vara ifred</t> <t>och unna henne lite ro</t> <t>innan hennes dagar är över som en daglönares! <pb/></t>


text:
<t>Det finns alltid hopp för ett träd.</t> <t>Om det blir nerhugget,</t> <t>kan det växa upp igen och skjuta nya skott.</t>


text:
<t>kan det spira igen och skjuta skott som en ung planta</t> <t>så fort det får en aning vatten.</t>


text:
<t>Men när en människa dör,</t> <t>när hon ger upp andan och blir liggande  —  </t> <t>var är hon då?</t>


text:
<t>så lägger sig en människa ner</t> <t>och reser sig inte</t> <t>förrän himlarna inte längre finns till.</t> <t>Hon väcks inte upp ur sin sömn. <pb/></t>


text:
<t>Om du ändå ville gömma mig i dödsriket</t> <t>och dölja mig tills din vrede har gått över,</t> <t>bestämma en tid då du vill komma ihåg mig igen!</t>


text:
<t>Om en människa dör, kan hon då få liv igen?</t> <t>Då skulle jag hålla ut i min trältjänsts dagar,</t> <t>fram till dess att min avlösning kom.</t>


text:
<t>Då skulle du kalla på mig,</t> <t>och jag skulle svara.</t> <t>Du skulle längta efter den du skapat.</t>


text:
<t>Så som vattnet mal stenen till sand</t> <t>och vattenströmmarna sköljer bort jorden,</t> <t>så utplånar du människans hopp.</t>


text:
<t>Du slår ner henne för alltid,</t> <t>och hon försvinner från scenen.</t> <t>Du förändrar hennes utseende,</t> <t>och sedan skickar du bort henne.</t>


text:
<t>Om hennes söner blir hedrade</t> <t>får hon aldrig veta,</t> <t>om de blir ringa</t> <t>ser hon det inte.</t>


text:
<t>Ja, verkligen! Du undergräver fundamentet för gudsfruktan,</t> <t>du hindrar andakt inför Gud.</t>


text:
<t>Hur mycket mindre då en människa,</t> <t>som är fördärvad och korrumperad</t> <t>och som dricker synd som vatten! <pb/></t>


text:
<t>Lyssna på mig, så ska jag förklara något för dig,</t> <t>låt mig få berätta vad jag har sett,</t>


text:
<t>sådant som visa män kan berätta</t> <t>utan att dölja något</t> <t>av det de har fått av sina förfäder,</t>


text:
<t>Han hör skrämmande ljud,</t> <t>och när han känner sig trygg</t> <t>kommer plundrarna över honom.</t>


text:
<t>Han vandrar omkring efter mat</t> <t>men finner ingen.</t> <t>Han vet att mörkrets dag är nära.</t>


text:
<t>Han bor i ruinstäder</t> <t>och i hus där ingen kan bo,</t> <t>hus som är dömda till att bli ruiner.</t>


text:
<t>Han ska inte få någon rikedom,</t> <t>hans ägodelar ska inte spridas ut över landet.<f>[25]</f></t>


text:
<t>Han ska inte undkomma mörkret.</t> <t>Hans rotskott förbränns av en flamma.</t> <t>Hans anda ska förgöra honom.<f>[26]</f></t>


text:
<t>Han bör inte lita på tomhet,</t> <t>för då blir han bedragen,</t> <t>och tomhet blir hans lön.</t>


text:
<t>Han blir som en vinranka</t> <t>som fäller karten,</t> <t>som ett olivträd som fäller sina blommor.</t>


text:
<t>Men kanske skulle jag tala som ni</t> <t>om våra roller var ombytta,</t> <t>komma med långa utläggningar</t> <t>och skaka på huvudet åt er.</t>


text:
<t>Men hur mycket jag än talar,</t> <t>lindras inte min smärta.</t> <t>Om jag tiger, släpper den inte.</t>


text:
<t>Han jagar mig och sliter sönder mig i vrede.</t> <t>Han biter ihop tänderna mot mig</t> <t>och sänder hätska blickar mot mig.</t>


text:
<t>De har öppnat sin mun mot mig i hån.</t> <t>De slår mig på kinden</t> <t>och sammangaddar sig mot mig.</t>


text:
<t>Jag levde lugnt och stilla,</t> <t>men han bröt ner mig.</t> <t>Han tog mig i nackskinnet</t> <t>och krossade mig</t> <t>och gjorde mig till sin måltavla.</t>


text:
<t>Hans bågskyttar omger mig,</t> <t>och genomborrar skoningslöst mina njurar,</t> <t>så att min galla rinner ut på marken.</t>


text:
<t>Han vädjar för en människa inför Gud,</t> <t>som ett människobarn vädjar för sin nästa. <pb/></t>


text:
<t>Sannerligen, jag är omgiven av människor som hånar mig,</t> <t>mitt öga ser ständigt deras fientlighet. <pb/></t>


text:
<t>Om någon tar emot belöning för att förråda sina vänner,</t> <t>ska hans barn drabbas av blindhet<f>[31]</f>. <pb/></t>


text:
<t>Den rättfärdige ska vandra vidare på sin väg,</t> <t>och den som har rena händer ska bli allt starkare. <pb/></t>


text:
<t>Mina dagar är över nu, mina planer är krossade,</t> <t>och krossade är också mitt hjärtas önskningar.</t>


text:
<pb/><t>Ska inte detta ordflöde upphöra någon gång?</t> <t>Bli nu förnuftig, så vi kan prata!<f>[32]</f></t>


text:
<t>Du sliter ju sönder dig själv i din vrede.</t> <t>Skulle jorden ödeläggas för din skull</t> <t>eller klippan förflytta sig från sin plats? <pb/></t>


text:
<t>Han ska varken ha barn eller ättlingar bland sitt folk,</t> <t>och där han bott överlever ingen.</t>


text:
<t>Detta är vad som händer med syndarens boning,</t> <t>så går det med den plats där man förkastar Gud.</t>


text:
<t>Jag klagar över våldet mot mig</t> <t>men får inget svar.</t> <t>Jag ropar</t> <t>men får ingen rättvisa.</t>


text:
<t>Han har spärrat vägen för mig</t> <t>så att jag inte kommer fram</t> <t>och lagt mina stigar i mörker.</t>


text:
<t>Han bryter ner mig från alla sidor,</t> <t>så att jag går under.</t> <t>Han drar upp mitt hopp med rötterna som ett träd.</t>


text:
<t>Hans trupper samlar sig till angrepp,</t> <t>de tågar fram mot mig,</t> <t>de slår läger kring mitt tält. <pb/></t>


text:
<t>Han har gjort mina bröder till främlingar för mig,</t> <t>alla jag kände har vänt mig ryggen.</t>


text:
<t>De som bor i mitt hus</t> <t>och mina slavar och slavinnor</t> <t>betraktar mig som en främling.</t>


text:
<t>Jag ropar på min tjänare,</t> <t>men han kommer inte,</t> <t>inte ens om jag tigger och ber om det.</t>


text:
<t>Min andedräkt är vidrig för min hustru,</t> <t>och mina bröder vägrar att kännas vid mig.<f>[34]</f></t>


text:
<t>Mina ben sticker ut genom köttet,</t> <t>av mig finns inget annat kvar än tandköttet.<f>[35]</f> <pb/></t>


text:
<t>Varför måste ni förfölja mig</t> <t>som Gud gör?</t> <t>Får ni aldrig nog av att slita sönder mig? <pb/></t>


text:
<t>Men jag vet att min förlossare<f>[36]</f> lever</t> <t>och att han till sist ska träda fram över jorden.</t>


text:
<t>Jag vet också att även om mitt skinn förstörs,</t> <t>ska jag i min kropp få se Gud.<f>[37]</f></t>


text:
<t>Jag ska se honom med mina egna ögon,</t> <t>inte som en främling.</t> <t>En förtärande längtan fyller mitt hjärta. <pb/></t>


text:
<t>Frukta för svärdet, ni,</t> <t>för vrede är en synd som straffas med svärd.</t> <t>Ni ska veta att det finns en dom.</t>


text:
<t>Inser du inte att det varit så sedan urminnes tider,</t> <t>sedan människan sattes på jorden?</t>


text:
<t>ska han ändå förgås</t> <t>och sluta på samma ställe som sin egen avföring.</t> <t>De som såg honom ska undra vart han tog vägen.</t>


text:
<t>Han ska försvinna</t> <t>som en flyktig dröm,</t> <t>för att inte finnas mer,</t> <t>jagas iväg som en nattlig syn.</t>


text:
<t>Han måste lämna tillbaka vad han arbetat ihop,</t> <t>han får inte äta av det,</t> <t>inte njuta av vad han förvärvat.</t>


text:
<t>Han har förtryckt de fattiga,</t> <t>övergett dem,</t> <t>och roffat åt sig hus som andra har byggt. <pb/></t>


text:
<t>Just när han håller på att fylla sin mage,</t> <t>ska Gud låta sin vredes glöd regna ner över honom,</t> <t>låta slagen träffa honom.</t>


text:
<t>Han drar ut den ur ryggen,</t> <t>den glänsande udden ur sin galla,</t> <t>och dödsskräcken kommer över honom.</t>


text:
<t>Hans skatter ska gå förlorade i det djupaste mörker.</t> <t>En rasande eld ska förtära honom,</t> <t>ödelägga allt han har kvar i sin boning.</t>


text:
<t>Vem är den Väldige?</t> <t>Varför skulle vi tjäna honom?</t> <t>Vad har vi för nytta av att be till honom?”</t>


text:
<t>Men framgången ligger ändå inte i deras egen hand;</t> <t>jag tar avstånd från de ondas rådslag. <pb/></t>


text:
<t>Hur ofta slocknar de ogudaktigas ljus?</t> <t>Hur ofta kommer olycka över dem,</t> <t>det öde Gud tilldelar dem i sin vrede?</t>


text:
<t>Gud sparar kanske olyckan åt hans barn.</t> <t>Men han borde själv få ett straff,</t> <t>så att det känns.</t>


text:
<t>För vad bryr han sig om sin familj när han är borta,</t> <t>när tiden han blivit tilldelad är över? <pb/></t>


text:
<t>och han vilar mjukt i dalens mull.</t> <t>Alla människor följer i hans spår,</t> <t>och otaliga har gått före honom. <pb/></t>


text:
<pb/><t>Kan människan vara användbar för Gud?</t> <t>Kan ens den klokaste människa vara till någon nytta för honom?</t>


text:
<t>Har den Väldige någon glädje av din rättfärdighet?</t> <t>Vad skulle han vinna på att du är felfri? <pb/></t>


text:
<t>Är det för din gudsfruktans skull,</t> <t>som han straffar dig</t> <t>och går till rätta med dig?</t>


text:
<t>trots att du var mäktig</t> <t>och ägde mark,</t> <t>var högaktad</t> <t>och bodde där.<f>[40]</f></t>


text:
<t>Ändå var det han som fyllde deras hem</t> <t>med så mycket gott.</t> <t>Men jag tar avstånd från de ogudaktigas rådslag.</t>


text:
<t>Om du vänder om till den Väldige</t> <t>ska du bli upprättad,</t> <t>om du avlägsnar ondskan från ditt tält,</t>


text:
<t>Då kommer du att be till honom,</t> <t>han ska höra dig,</t> <t>och du ska infria alla dina löften.</t>


text:
<t>Om jag ändå visste hur jag skulle kunna finna honom,</t> <t>så att jag kunde gå till hans boning!</t>


text:
<t>Den uppriktige skulle då få lägga fram sin sak för honom,</t> <t>och jag skulle för alltid bli frikänd av min domare. <pb/></t>


text:
<t>Men om jag söker honom i öster är han inte där,</t> <t>och går jag åt väster finns han inte där heller.</t>


text:
<t>Men han vet vilken väg jag går,</t> <t>och om han prövar mig</t> <t>ska jag framstå som guld.</t>


text:
<t>Jag har hållit mig till hans fotspår och följt hans väg.</t> <t>Jag har inte vikit av åt något håll.</t>


text:
<t>Jag har inte förkastat hans uttalade bud</t> <t>utan bevarat hans ord som mer värdefulla än mitt dagliga bröd. <pb/></t>


text:
<t>Men han är den ende,</t> <t>och vem kan motstå honom?</t> <t>Vad han än vill göra, det gör han.</t>


text:
<t>Därför känner jag fruktan inför honom,</t> <t>och jag blir skräckslagen när jag tänker på allt det här.</t>


text:
<t>Men ändå får mörkret inte alldeles tysta mig,</t> <t>det ogenomträngliga mörkret som täcker mig.<f>[44]</f></t>


text:
<pb/><t>Varför fastställer den Väldige inte tider för sin dom?</t> <t>Varför får inte de gudfruktiga se honom handla?<f>[45]</f></t>


text:
<t>Som vildåsnor i öknen går de dit,</t> <t>sliter för sin föda,</t> <t>och ödemarken ger mat åt deras barn.<f>[46]</f></t>


text:
<t>De blir genomvåta av skurarna från bergen</t> <t>och trycker sig mot klippan för att få skydd.</t>


text:
<t>De måste gå omkring nakna, utan kläder,</t> <t>och de tvingas bära kärvar medan de är hungriga.</t>


text:
<t>De tvingas pressa olivolja bland stenar</t> <t>och trampa vinpressen medan de lider av törst.<f>[47]</f></t>


text:
<t>De döendes jämmer hörs från staden.</t> <t>De sårade ropar på hjälp,</t> <t>och ändå anklagar inte Gud någon för att ha handlat fel. <pb/></t>


text:
<t>Det finns de som gör uppror mot ljuset,</t> <t>som inte känner till dess vägar</t> <t>eller håller sig till dess stigar.</t>


text:
<t>När inget dagsljus finns,</t> <t>stiger mördaren upp</t> <t>för att döda fattiga och nödlidande,</t> <t>och på natten kommer han som en tjuv.</t>


text:
<t>Äktenskapsbrytaren inväntar skymningen,</t> <t>han tänker: ”Ingen får se mig!”</t> <t>och döljer sitt ansikte.</t>


text:
<t>De bryter sig in i husen om nätterna</t> <t>och stänger in sig på dagen,</t> <t>för de vill inte veta av ljuset.</t>


text:
<t>Den mörka natten är deras morgon,</t> <t>och de blir vänner med mörkrets fasor.<f>[48]</f> <pb/></t>


text:
<t>Men de är som skum på vattenytan,</t> <t>deras mark är förbannad</t> <t>och ingen går till vingårdarna.</t>


text:
<t>Modersskötet glömmer honom,</t> <t>maskarna äter honom,</t> <t>ingen minns honom längre,</t> <t>och ondskan faller som ett träd.</t>


text:
<t>Gud släpar bort de starka genom sin makt,</t> <t>när han reser sig</t> <t>får de frukta för sina liv.</t>


text:
<t>För en kort tid är de upphöjda,</t> <t>men snart är de borta,</t> <t>de slås ner,</t> <t>skördas som alla andra,</t> <t>vissnar som sädesax. <pb/></t>


text:
<t>Så är det.</t> <t>Är det någon som kan påstå att jag ljuger,</t> <t>eller motbevisa det jag säger?</t>


text:
<t>Inte ens månen är klar i hans ögon,</t> <t>ej heller är stjärnorna i sin glans rena för honom,</t>


text:
<t>Detta är bara en liten glimt av allt det han gör,</t> <t>en stilla viskning om honom.</t> <t>Vem kan då förstå hans allmakts dån?</t>


text:
<pb/><t>Så sant som Gud lever,</t> <t>han som har berövat mig min rätt,</t> <t>den Väldige, som har bedrövat min själ,</t>


text:
<t>Jag kommer aldrig att hålla med om att ni har rätt.</t> <t>Ända till min död ska jag hävda min oskuld.</t>


text:
<t>Jag håller fast vid min rättfärdighet,</t> <t>jag släpper den inte.</t> <t>Mitt samvete ska inte anklaga mig för något så länge jag lever. <pb/></t>


text:
<t>Men vilket hopp har den gudlöse,</t> <t>när hans liv skärs av,</t> <t>när Gud berövar honom livet?</t>


text:
<t>Hur många barn han än får kommer de alla att dö genom svärd,</t> <t>hans avkomlingar ska aldrig ha tillräckligt att äta.</t>


text:
<t>kommer allt detta att tillfalla den rättfärdige,</t> <t>och den oskyldige får ta hand om hans silver.</t>


text:
<t>Nu går han till sängs rik, men sedan inte mer.</t> <t>När han slår upp sina ögon igen är allt borta.</t>


text:
<t>Människan sätter en gräns för mörkret,</t> <t>tränger in sig i det yttersta djupet,</t> <t>till stenen i den svartaste natten.</t>


text:
<t>Långt från människoboningar spränger man schakt,</t> <t>där ingen går svingar man sig över avgrunden,</t> <t>långt borta från människor.<f>[53]</f></t>


text:
<t>Den är värdefullare än guld och kristall,</t> <t>den kan inte bytas ut mot juveler infattade i guld.</t>


text:
<t>Topas från Kush kan inte mäta sig med den,</t> <t>och inte heller kan den köpas med renaste guld. <pb/></t>


text:
<t>Han såg då på visheten,</t> <t>granskade den,</t> <t>ställde fram den och utforskade den.<f>[55]</f></t>


text:
<t>Och han sa till människan:</t> <t>”Att frukta Herren är vishet,</t> <t>och att fly det onda är förstånd.”</t>


text:
<t>Alla som lyssnade till mig talade väl om mig,</t> <t>alla som hörde mig stämde in i vad jag sa,</t>


text:
<t>för jag räddade den fattige som ropade,</t> <t>och den faderlöse, som inte hade någon som hjälpte.</t>


text:
<t>Rättfärdigheten var den dräkt jag tog på mig,</t> <t>och rättvisan min mantel och huvudbonad.</t>


text:
<t>Jag tänkte:</t> <t>”Jag ska dö stilla och lugnt i mitt eget bo,</t> <t>mina dagar ska bli många som sandkornen.</t>


text:
<t>När jag log mot dem,</t> <t>trodde de det knappt,</t> <t>men när mitt ansikte lyste</t> <t>fick de nytt mod.<f>[56]</f></t>


text:
<t>Jag valde en väg åt dem</t> <t>och satt som deras hövding.</t> <t>Jag levde som en kung bland sina trupper</t> <t>och var som en tröstare för dem som sörjde.</t>


text:
<pb/><t>Men i dag hånas jag av män som är yngre än jag,</t> <t>vilkas fäder jag inte ens skulle ha godkänt som mina fårhundar.</t>


text:
<t>De föraktar mig</t> <t>och vill inte komma i närheten av mig,</t> <t>och de drar sig inte för att spotta mig i ansiktet.</t>


text:
<t>Nu när Gud har lossat strängen på min pilbåge och slagit mig,</t> <t>tar de avstånd från all hänsyn till mig.</t>


text:
<t>Från höger attackeras jag av slöddret,</t> <t>de lägger fällor för mig,</t> <t>de banar väg för mitt fördärv.</t>


text:
<t>Fasor väller över mig,</t> <t>min ära rycks bort som med en vind,</t> <t>min räddning försvinner som ett moln. <pb/></t>


text:
<t>Jag ropar till dig, men du svarar mig inte.</t> <t>Jag står upp, men du bara ser på mig<f>[60]</f>.</t>


text:
<t>Jag vet att du vill föra mig till döden,</t> <t>till den plats där allt levande samlas. <pb/></t>


text:
<t>Jag hoppades på det goda,</t> <t>men det onda kom.</t> <t>Jag väntade på ljus,</t> <t>men mörkret kom.</t>


text:
<t>Jag är mörk,</t> <t>men inte av solens strålar.<f>[61]</f></t> <t>Jag reser mig upp i folksamlingen</t> <t>och ropar på hjälp.</t>


text:
<t>Vad finns det för lott att vänta från Gud i höjden,</t> <t>vilken del från den Väldige där ovan?</t>


text:
<t>Om mina steg har vikit av ifrån vägen,</t> <t>om det mina ögon sett har förlett mitt hjärta,</t> <t>eller om mina händer fläckats av någon synd,</t>


text:
<t>låt då någon annan äta säden jag har sått,</t> <t>och låt allt jag planterat ryckas upp med rötterna. <pb/></t>


text:
<t>Om jag har låtit mitt hjärta frestas av en annan mans hustru,</t> <t>eller om jag stått på lur vid min nästas dörr,</t>


text:
<t>Det vore en förtärande avgrundseld</t> <t>som skulle ha utplånat allt vad jag planterat. <pb/></t>


text:
<t>vad skulle jag då göra när Gud konfronterar mig?</t> <t>Vad skulle jag svara när han ställer mig till svars?</t>


text:
<t>Har inte han som skapat mig också skapat dem?</t> <t>Är det inte en och densamme som format oss i modersskötet? <pb/></t>


text:
<t>Nej, ända från min ungdom har jag tagit hand om denne som en far</t> <t>och från min första stund varit änkans stöd.</t>


text:
<t>Har jag sett någon frysa ihjäl utan kläder</t> <t>eller en fattig utan något att skyla sig med?</t>


text:
<t>Har jag betraktat solen i dess glans,</t> <t>eller månen där den i sin prakt vandrar sin bana,</t>


text:
<t>så att mitt hjärta i hemlighet har förförts</t> <t>till att skicka dem en hyllningskyss<f>[62]</f>?</t>


text:
<t>Ingen främling har behövt övernatta på gatan,</t> <t>mina dörrar har alltid stått öppna mot vägen.</t>


text:
<t>av fruktan för folkhopen</t> <t>och av rädsla för släktens förakt,</t> <t>så att jag höll tyst och inte vågade gå ut? <pb/></t>


text:
<t>Ack, att det åtminstone fanns någon som ville lyssna på mig!</t> <t>Detta har jag undertecknat.</t> <t>Låt nu den Väldige svara mig!</t> <t>Låt min motpart skriva ner sin anklagelse!</t>


text:
<t>Jag skulle kunna redogöra för honom för varje steg jag tagit</t> <t>och närma mig honom som en furste. <pb/></t>


text:
<t>Låt då törne växa upp i stället för vete</t> <t>och ogräs i stället för korn.</t> <pb/>Här slutar Jobs tal.


text:
Elihu, Barakels son från Bus, av Rams släkt, greps av vrede mot Job därför att han menade sig ha rätt mot Gud.


text:
<pb/>Elihu från Bus, Barakels son, började tala: <pb/><t>Jag är ung, och ni är gamla.</t> <t>Därför tvekade jag</t> <t>och vågade inte säga er vad jag visste.</t>


text:
<t>Men det är anden i människan,</t> <t>den Väldiges andedräkt,</t> <t>som gör henne förståndig.</t>


text:
<t>Det är inte bara de i hög ålder som är visa,</t> <t>inte bara gamla som vet vad som är rätt. <pb/></t>


text:
<t>Jag har väntat medan ni talat,</t> <t>lyssnat på ert resonemang,</t> <t>när ni letat efter ord.</t>


text:
<t>Jag har lyssnat uppmärksamt på er,</t> <t>men ingen av er har lyckats motbevisa Job,</t> <t>ingen av er har kunnat bemöta hans argument.</t>


text:
<t>Han riktade aldrig sina ord mot mig,</t> <t>och jag tänker inte svara med era argument. <pb/></t>


text:
<t>Ska då jag behöva vänta</t> <t>när de ingenting kan säga,</t> <t>när de står där utan att kunna svara?</t>


text:
<t>Mitt inre är som en vinsäck på bristningsgränsen,</t> <t>som nya vinsäckar som håller på att sprängas.</t>


text:
<t>Nu vill jag säga dig:</t> <t>på denna punkt har du inte rätt!</t> <t>Gud är större än människor.</t>


text:
<t>i en dröm, i en syn om natten,</t> <t>när människor är i djup sömn,</t> <t>när de slumrar på sin bädd.</t>


text:
<t>Men om en budbärare kommer från himlen,</t> <t>en medlare av tusen,</t> <t>och talar om för henne vad som är rätt,<f>[65]</f></t>


text:
<t>då förbarmar sig Gud över henne och säger:</t> <t>”Låt henne bli fri.</t> <t>Låt henne inte gå ner i graven,</t> <t>för jag har fått lösen för henne.”</t>


text:
<t>Hon ber till Gud,</t> <t>och han svarar med välvilja,</t> <t>låter människan träda fram inför honom</t> <t>och återställer hennes rättfärdighet.</t>


text:
<t>Då går människan till andra och säger:</t> <t>”Jag syndade, jag förvrängde det som var rätt,</t> <t>men jag fick inte vad jag förtjänade.</t>


text:
<t>Han lät mig slippa gå ner i graven,</t> <t>och nu får jag fortsätta att leva i ljuset.” <pb/></t>


text:
<t>Men om du har något att säga, så gör det nu.</t> <t>Tala ut, för jag är angelägen om att få ge dig rätt.</t>


text:
<t>Jag har rätt men betraktas som lögnare,</t> <t>jag är oskyldig</t> <t>men får av en pil ett oläkligt sår.”</t>


text:
<t>Hör på mig nu, ni förståndets män!</t> <t>Fjärran från Gud är ondskans gärningar,</t> <t>ogudaktiga handlingar från den Väldige.</t>


text:
<t>Det är otänkbart att Gud skulle göra något som är ont,</t> <t>den Väldige förvränger inte rätten.</t>


text:
<t>den som inte är partisk till förmån för furstar,</t> <t>eller favoriserar rika framför fattiga?</t> <t>Han har skapat dem allesammans.</t>


text:
<t>De dör på ett ögonblick, mitt i natten,</t> <t>folk bävar och förgås,</t> <t>de starka rycks bort</t> <t>utan att någon mänsklig hand drabbat dem. <pb/></t>


text:
<t>Men om han tiger, vem kan då döma honom?</t> <t>Om han döljer sitt ansikte,</t> <t>vem kan då se honom?</t> <t>Där är både folk och enskilda individer lika.<f>[66]</f></t>


text:
<t>Ska Gud forma sin rättvisa efter din vilja,</t> <t>trots att du förkastar honom?</t> <t>Du får avgöra, inte jag!</t> <t>Tala om vad du vet! <pb/></t>


text:
<t>Till sina synder lägger han nu också uppror:</t> <t>Föraktfullt klappar han i händerna åt oss</t> <t>och yttrar sig ännu mer emot Gud.</t>


text:
<t>Du frågar: ”Till vad gagn är detta för dig,</t> <t>vad vinner jag på att avhålla mig från synd?” <pb/></t>


text:
<t>Din ondska kan bara beröra en annan människa,</t> <t>liksom din rättfärdighet bara människobarn. <pb/></t>


text:
<t>Men ingen frågar: ”Var finns Gud, min Skapare,</t> <t>som låter sång ljuda i natten,<f>[68]</f></t>


text:
<t>han som lär oss mer än markens djur</t> <t>och ger oss mer vishet än åt himlens fåglar?”<f>[69]</f></t>


text:
<t>Du kan säga att du inte kan se honom,</t> <t>men din sak ligger framför honom,</t> <t>och du ska vänta på honom.</t>


text:
<pb/><t>Låt mig få fortsätta lite till,</t> <t>så ska jag visa</t> <t>att det finns mer att säga till Guds försvar.</t>


text:
<t>Gud är mäktig,</t> <t>och ändå förkastar han ingen.</t> <t>Han är mäktig i sitt förstånds kraft.<f>[71]</f></t>


text:
<t>Han följer de rättfärdiga med blicken,</t> <t>han sätter dem på tronen med kungar,</t> <t>upphöjer dem för alltid.</t>


text:
<t>Han får dem att lyssna till tillrättavisning,</t> <t>han manar dem att vända om från orätten.</t>


text:
<t>Om de då lyder och tjänar honom,</t> <t>får de leva lyckliga under resten av livet</t> <t>och tillbringa sina återstående år i behaglig ro.</t>


text:
<t>Om de inte lyssnar,</t> <t>kommer de att förgås av svärd</t> <t>och dö i brist på förnuft. <pb/></t>


text:
<t>Men de ogudaktiga reagerar<f>[72]</f> med vrede.</t> <t>De ropar inte på hjälp när han binder dem.</t>


text:
<t>Men den som lider</t> <t>befriar han från lidanden,</t> <t>och denne lyssnar till honom i sin nöd. <pb/></t>


text:
<t>Han ville rädda dig ur bedrövelsens gap</t> <t>till en fri, ljuvlig plats</t> <t>och duka ditt bord med feta rätter.<f>[73]</f></t>


text:
<t>Men du är fullt upptagen med den ogudaktiges dom,</t> <t>dom och rättvisa håller dig i sitt grepp.</t>


text:
<t>Se till så att ingen frestar dig med rikedom.</t> <t>Låt dig inte lockas avsides av stora mutor.</t>


text:
<t>Ta dig i akt! Ställ dig inte på orättens sida,</t> <t>även om du tycks föredra detta framför lidande. <pb/></t>


text:
<t>Hans dunder förkunnar om honom,</t> <t>ja till och med boskapen märker att han närmar sig.<f>[75]</f></t>


text:
<t>Sedan ryter dånet,</t> <t>hans majestäts väldiga stämma.</t> <t>Han sparar ingenting</t> <t>när han låter sin stämma höras.</t>


text:
<t>De virvlar runt åt alla håll,</t> <t>så som han vill,</t> <t>de utför hans befallningar på hela jorden.</t>


text:
<t>Lär oss vad vi ska säga till honom!</t> <t>I det mörker vi bor i kan vi ju inte föra vår talan.</t>


text:
<t>Går det att meddela honom att jag vill tala?</t> <t>Vill någon bli uppslukad levande?<f>[76]</f></t>


text:
<t>Ingen kan ju se på solen,</t> <t>så stark som den är,</t> <t>när vinden har sopat himlen ren.</t>


text:
<t>Vi kan aldrig nå fram till den Väldige;</t> <t>han är upphöjd i styrka,</t> <t>rättvisa och stor rättfärdighet</t> <t>och kan inte kränkas.</t>


text:
<t>Därför fruktar människor för honom.</t> <t>Är det inte de som är visa i sina hjärtan som han ser?<f>[77]</f></t>


text:
<t>Gör dig nu beredd och var som en man,</t> <t>för jag tänker ställa frågor som du får svara på. <pb/></t>


text:
<t>Var var du när jag lade grunden till jorden?</t> <t>Tala om det för mig, om du nu vet och förstår så mycket.</t>


text:
<t>när jag sa: ”Så långt men inte längre får du komma,</t> <t>här ska dina stolta vågor stanna!”? <pb/></t>


text:
<t>Jorden tar form likt en lerklump under ett sigill,</t> <t>och den står där, formad som en dräkt.<f>[79]</f></t>


text:
<t>Har dödsrikets portar uppenbarats för dig?</t> <t>Har du sett portarna till det djupaste mörkret?</t>


text:
<t>Naturligtvis vet du allt detta,</t> <t>för då var du ju redan född,</t> <t>du som redan levt så länge! <pb/></t>


text:
<t>Vet du vägen till den plats där ljuset<f>[80]</f> delar sig?</t> <t>Hur sprider sig östanvinden över jorden?</t>


text:
<t>så att den kan få regnet att falla där ingen bor,</t> <t>på ökenlandet där ingen människa finns,</t>


text:
<t>Vem är det som skaffar mat åt korpen,</t> <t>när dess ungar skriker till Gud</t> <t>och flaxar omkring hungriga? <pb/></t>


text:
<t>Deras ungar växer upp på de öppna fälten och blir starka.</t> <t>De ger sig iväg och kommer aldrig mer tillbaka. <pb/></t>


text:
<t>Skulle du kunna hålla vildoxen framför plogen?</t> <t>Skulle den dra harven efter dig i dalarna?</t>


text:
<t>Strutsen flaxar glatt med sina vingar,</t> <t>men dess fjädrar kan inte jämföras med hägerns.<f>[84]</f></t>


text:
<t>Den är hård mot sina ungar,</t> <t>precis som om de inte var dess egna</t> <t>och bryr sig inte om sin möda,</t> <t>som var förgäves,</t>


text:
<t>Men så snart den reser sig upp för att springa</t> <t>skrattar den både åt häst och ryttare. <pb/></t>


text:
<t>Är det du som lärt den hoppa som gräshoppan</t> <t>och sprida skräck med sitt stolta frustande?</t>


text:
<t>Den skrapar med hoven,</t> <t>gläds över sin styrka</t> <t>och rusar fram mot väpnade styrkor.</t>


text:
<t>Den skakar och är upphetsad,</t> <t>rusar över terrängen,</t> <t>in i striden när stridssignalen ljuder.</t>


text:
<t>Vid hornstöten gnäggar den högt,</t> <t>vädrar strid redan på avstånd,</t> <t>kommandorop och stridslarm. <pb/></t>


text:
<t>Är det tack vare din vishet som höken flyger högt där uppe</t> <t>och breder ut sina vingar mot söder?</t>


text:
<pb/><t>”Vill du tvista med den Väldige,</t> <t>visa honom till rätta?</t> <t>Nu får Guds anklagare svara honom!”</t>


text:
<pb/><t>Jag är ingenting,</t> <t>hur skulle jag kunna finna några svar?</t> <t>Jag sätter handen för munnen.</t>


text:
<t>Jag har talat både en gång och två gånger,</t> <t>men inte kunnat svara.</t> <t>Nu säger jag inget mer.</t>


text:
<pb/><t>Gör dig beredd som en man!</t> <t>Jag tänker fråga dig,</t> <t>och du ska svara mig sedan. <pb/></t>


text:
<t>Se på Behemot<f>[86]</f>!</t> <t>Jag skapade den, precis som jag skapade dig.</t> <t>Den äter gräs som en oxe.</t>


text:
<t>Den tillhör det förnämsta bland Guds skapelser,</t> <t>men Skaparen kan närma sig den med sitt svärd.<f>[87]</f></t>


text:
<t>Hur vilt floden än svallar</t> <t>skräms den inte,</t> <t>den håller sig lugn,</t> <t>även om själva Jordan vräker sig fram mot dess gap.</t>


text:
<t>Kan någon gripa den i ögonen när den ligger på lur,</t> <t>eller sätta den i snaror och sticka hål i dess nos? <pb/></t>


text:
<t>Gör den överenskommelser med dig?</t> <t>Går den med på att du gör den till din slav för alltid?</t>


text:
<t>Kan du tämja den till ett sällskapsdjur, som en fågel,</t> <t>eller låta dina döttrar ha den i band?</t>


text:
<t>Om du rör den, kommer du att länge minnas den striden</t> <t>och aldrig mer göra om försöket.</t>


text:
<t>Vem kan kräva att jag ska betala tillbaka något?</t> <t>Allt som finns under himlen är mitt. <pb/></t>


text:
<t>Dess fnysning kastar ut gnistor av ljus,</t> <t>dess ögon glöder som morgonrodnadens strålar.</t>


text:
<t>När den reser sig drabbas de mäktiga av förfäran,</t> <t>de ryggar tillbaka när den drar fram.<f>[92]</f></t>


text:
<t>Dess buk är som krukskärvor,</t> <t>och den lämnar efter sig ett spår i dyn som av trösksläde.</t>


text:
<t>Du frågade: ”Vem är denne som döljer mitt råd, med ord utan kunskap?”<f>[94]</f></t> <t>Ja, jag talade om saker som jag inte förstod,</t> <t>sådant som var alltför underbart för mig. <pb/></t>


text:
<pb/>Sedan HERREN avslutat sitt tal till Job, sa han till Elifas från Teman: <pb/>”Jag är vred på dig och dina två vänner. Ni har inte talat sanning om mig, som min tjänare Job har gjort.


text:
Ta nu sju ungtjurar och sju baggar och gå till min tjänare Job och offra ett brännoffer för er själva. Min tjänare Job ska då be för er. Jag ska lyssna på hans bön och inte dra ner er i skam för att ni inte har talat sanning om mig, som min tjänare Job har gjort.”


text:
<pb/>Elifas från Teman, Bildad från Shuach och Sofar från Naama gjorde som HERREN hade befallt dem, och HERREN lyssnade till Jobs bön.


text:
<pb/>När Job bad för sina vänner gav HERREN honom upprättelse och skänkte honom dubbelt så mycket mot vad han förut hade haft.


text:
<pb/>Sedan kom alla hans bröder och systrar och alla som hade känt honom tidigare och åt tillsammans med honom i hans hem. De visade medkänsla och tröstade honom efter alla bedrövelser som HERREN hade låtit komma över honom, och var och en av dem gav honom ett stycke silver<f>[97]</f> och en guldring.


text:
<pb/>HERREN välsignade de sista återstående åren av Jobs liv mer än hans första, så att han kom att få 14 000 får, 6 000 kameler, 1 000 par oxar och 1 000 åsneston.


text:
Den första dottern kallade han Jemima, den andra Kesia och den tredje gav han namnet Keren-Happuk<f>[99]</f>.


text:
I hela landet fanns det inga kvinnor som var lika vackra som Jobs döttrar. Job gav dem arvsrätt tillsammans med deras bröder.


text:
<pb/><t>Lycklig är den som inte följer de ogudaktigas råd,</t> <t>inte vandrar på syndares väg</t> <t>eller sitter bland hädare.</t>


text:
<t>Han är som ett träd</t> <t>som växer vid flodstranden,</t> <t>som bär sin frukt i rätt tid</t> <t>och vars löv aldrig vissnar.</t> <t>Han lyckas med allt han gör. <pb/></t>


text:
<t>Därför kan de gudlösa inte bestå på domens dag,</t> <t>ej heller syndarna bland de rättfärdiga. <pb/></t>


text:
<t>Jordens kungar reser sig,</t> <t>makthavarna samlas</t> <t>mot HERREN</t> <t>och mot hans smorde<f>[2]</f>.</t>


text:
<pb/>Jag vill förkunna HERRENS beslut; <pb/><t>han sa till mig:</t> <t>”Du är min son. Idag har jag blivit din far<f>[3]</f>.</t>


text:
<t>Kyss sonen,</t> <t>så att hans vrede inte uppväcks</t> <t>och ni förgås på er väg!</t> <t>Hans vrede kan snart upptändas.</t> <t>Lyckliga är de som tar sin tillflykt till honom!</t>


text:
<t>många som säger om mig:</t> <t>”Det finns ingen räddning för honom hos Gud.” <pb/><i>Séla</i> <pb/><f>[5]</f> <pb/></t>


text:
<t>Stå upp, HERRE! Rädda mig, min Gud!</t> <t>Du slår alla mina fiender på käken</t> <t>och krossar de gudlösas tänder. <pb/></t>


text:
<t>Räddningen kommer från HERREN.</t> <t>Låt din välsignelse komma över ditt folk! <pb/><i>Séla</i></t>


text:
<pb/><t>Svara mig när jag ropar,</t> <t>min rättfärdighets Gud.</t> <t>I mitt trångmål öppnar du vägen för mig.</t> <t>Var nådig mot mig och hör min bön! <pb/></t>


text:
<t>Ni människor, hur länge ska ni förolämpa min heder,</t> <t>älska tomhet och söka lögn? <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Ni ska veta att HERREN har avskilt den fromme åt sig.</t> <t>Han hör mig när jag ropar till honom. <pb/></t>


text:
<t>Grips ni av vrede, så synda inte.</t> <t>Tänk i ert innersta, när ni ligger på er bädd: ”Var stilla.” <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Många frågar: ”Vem kan visa oss något gott?”</t> <t>HERRE, låt ditt ansiktes ljus lysa över oss!</t>


text:
<t>Du har lagt en större glädje i mitt innersta</t> <t>än vad de fått av sitt myckna korn och vin. <pb/></t>


text:
<t>Jag lägger mig ner i frid och sover,</t> <t>för du, HERRE, du ensam, låter mig bo i trygghet.</t>


text:
<t>Om morgonen, HERRE, hör du min röst,</t> <t>om morgonen lägger jag fram mina önskningar inför dig och väntar. <pb/></t>


text:
<t>Men för din stora nåd</t> <t>får jag komma till ditt tempel.</t> <t>Jag böjer mig ner i din fruktan,</t> <t>mot ditt heliga tempel.</t>


text:
<t>HERRE, led mig i din rättfärdighet,</t> <t>för mina fienders skull,</t> <t>gör din väg rak framför mig! <pb/></t>


text:
<t>Ingenting av vad de säger är tillförlitligt,</t> <t>fördärvade är de i sitt innersta.</t> <t>Deras strupe är en öppen grav,</t> <t>och hal är deras tunga.</t>


text:
<t>Gud, förklara dem skyldiga,</t> <t>och låt deras planer fälla dem!</t> <t>Driv bort dem för deras många synder,</t> <t>för de är upproriska mot dig. <pb/></t>


text:
<t>Men låt alla dem glädjas, som tar sin tillflykt till dig!</t> <t>Låt dem för evigt sjunga av glädje,</t> <t>för du beskyddar dem.</t> <t>De som älskar ditt namn</t> <t>ska fröjdas i dig.</t>


text:
<t>Var nådig mot mig, HERRE,</t> <t>för jag är svag!</t> <t>Hela mig, HERRE,</t> <t>för ända in i mina ben har jag ångest.</t>


text:
<t>Jag är utmattad av mitt suckande,</t> <t>och varje natt blir min bädd våt av tårar,</t> <t>min säng dränks i gråt.</t>


text:
<t>Mina fiender ska komma på skam,</t> <t>de ska bli skräckslagna,</t> <t>och i sin skam ska de plötsligt ta till flykten.</t>


text:
<pb/><e>En klagosång<f>[9]</f> av David, som han sjöng till HERREN för benjaminiten Kushs skull.</e>


text:
<pb/><t>HERRE, min Gud, till dig tar jag min tillflykt,</t> <t>rädda mig från mina förföljare, befria mig!</t>


text:
<t>Låt dem inte riva mig som lejon</t> <t>och slita mig i stycken utan att någon räddar mig. <pb/></t>


text:
<t>låt då fienden förfölja mig och hinna upp mig,</t> <t>trampa mitt liv till marken</t> <t>och lägga min ära i stoftet. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>HERRE! Res dig i din vrede,</t> <t>stå upp mot mina fienders raseri!</t> <t>Vakna upp, min Gud,</t> <t>du som bestämmer domen.</t>


text:
<t>HERREN är den som dömer folken.</t> <t>Döm mig, HERRE,</t> <t>efter min rättfärdighet,</t> <t>efter min integritet.</t>


text:
<t>Gör slut på de gudlösas ondska,</t> <t>låt den rättfärdige stå fast!</t> <t>Den som prövar sinne och känslor<f>[10]</f> är en rättfärdig Gud. <pb/></t>


text:
<t>Jag vill prisa HERREN för hans rättfärdighet.</t> <t>Jag vill lovsjunga HERRENS, den Högstes, namn.</t>


text:
<pb/><t>HERRE, vår Herre,</t> <t>hur majestätiskt är inte ditt namn över hela jorden! <pb/>Din härlighet når högre än alla himlar!</t>


text:
<t>Ut ur munnarna på barn och spädbarn har du instiftat makt</t> <t>för att tysta ovännen och hämnaren.<f>[12]</f> <pb/></t>


text:
<t>När jag ser din himmel, dina fingrars verk,</t> <t>månen och stjärnorna, som du har satt där uppe,</t>


text:
<t>vad är då en människa, att du tänker på henne,</t> <t>en människoson<f>[13]</f>, att du lägger märke till honom?</t>


text:
<t>Du gjorde honom lite lägre än Gud<f>[14]</f></t> <t>och krönte honom med härlighet och ära. <pb/></t>


text:
<t>Jag vill vara glad och jubla i dig.</t> <t>Jag vill lovsjunga ditt namn,</t> <t>du den Högste. <pb/></t>


text:
<t>Du har försvarat min rätt och min sak,</t> <t>du har satt dig på tronen</t> <t>som en rättfärdig domare.</t>


text:
<t>Du har tillrättavisat folken</t> <t>och gjort slut på de ogudaktiga</t> <t>och utplånat deras namn för all framtid.</t>


text:
<t>Fienden är borta, utplånad för evigt.</t> <t>Du ödelade städerna,</t> <t>man ska inte ens komma ihåg dem. <pb/></t>


text:
<t>De som känner dig vid ditt namn,</t> <t>förtröstar på dig, HERRE,</t> <t>för du överger inte dem som söker dig. <pb/></t>


text:
<t>HERRE, var nådig mot mig,</t> <t>se hur jag får lida för dem som hatar mig,</t> <t>du som kan lyfta mig upp från dödens portar,</t>


text:
<t>så att jag kan lovprisa dig i dotter Sions<f>[17]</f> portar</t> <t>och glädjas över din räddning.</t>


text:
<t>Folken faller själva i den grop de grävt,</t> <t>och deras egen fot fastnar i det nät de lagt ut.</t>


text:
<t>HERREN gör sig känd,</t> <t>han skipar rätt.</t> <t>Den gudlöse snärjs i sina egna gärningar.</t> <t><pb/><i>Higgajón</i> <pb/><f>[18]</f>. <pb/><i>Sélah</i> <pb/></t>


text:
<t>Den fattige ska inte vara glömd för alltid,</t> <t>inte heller är de förtrycktas hopp borta för evigt. <pb/></t>


text:
<t>Låt skräcken komma över dem, HERRE!</t> <t>Låt folken veta att de är bara människor! <pb/><i>Séla</i></t>


text:
<t>Den gudlöse sätter näsan i vädret.</t> <t>”Gud ställer mig inte till svars. Det finns ju ingen Gud.”</t> <t>Sådana är alla hans tankar.<f>[19]</f></t>


text:
<t>Ändå lyckas han i allt vad han gör,</t> <t>han är högfärdig</t> <t>och skjuter ifrån sig dina lagar,</t> <t>han fnyser åt sina fiender.</t>


text:
<t>Han tänker för sig själv:</t> <t>”Inget kan rubba mig.</t> <t>Jag ska alltid vara lycklig och slippa bekymmer.” <pb/></t>


text:
<t>Han lägger sig i bakhåll vid gårdarna</t> <t>och vill lönnmörda den oskyldige.</t> <t>Hans ögon följer den värnlöse.</t>


text:
<t>Han ligger i bakhåll, gömd, som lejon,</t> <t>och väntar på att få kasta sig över den hjälplöse</t> <t>och dra in honom i sitt nät.</t>


text:
<t>Han säger för sig själv:</t> <t>”Gud har glömt det,</t> <t>han döljer sitt ansikte och ser det aldrig.” <pb/></t>


text:
<t>Varför får den gudlöse förakta Gud</t> <t>och säga för sig själv:</t> <t>”Han ställer mig inte till svars?”</t>


text:
<t>HERRE, du ser ofärden och plågan.</t> <t>Du lägger märke till det, du tar det i din hand.</t> <t>Den värnlöse överlämnar sin sak åt dig,</t> <t>du hjälper den faderlöse.<f>[21]</f></t>


text:
<t>Krossa den gudlöses och ondes makt!</t> <t>Ställ honom till svars för sin ondska,</t> <t>så att den inte finns mer. <pb/></t>


text:
<t>Du ger de faderlösa och förtryckta rätt,</t> <t>så att ingen som är av jord längre kan skrämma dem.<f>[22]</f></t>


text:
<pb/><e>För körledaren. Av David.</e> <pb/><t>Till HERREN tar jag min tillflykt.</t> <t>Hur kan ni då säga till mig:</t> <t>”Fly som en fågel upp till bergen?”</t>


text:
<t>Se, de gudlösa spänner bågen,</t> <t>de lägger sina pilar mot strängen</t> <t>för att i mörkret skjuta de rättsinniga.</t>


text:
<t>HERREN är i sitt heliga tempel,</t> <t>hans tron är i himlen.</t> <t>Han betraktar människobarn,</t> <t>hans ögon granskar dem.</t>


text:
<t>Han ska låta eldkol och svavel regna ner över de gudlösa,</t> <t>och en glödande vind ska bli deras lott. <pb/></t>


text:
<t>HERREN är rättfärdig</t> <t>och älskar rättfärdighet.</t> <t>De rättsinniga ska få se hans ansikte.</t>


text:
<t>De säger: ”Vår tunga upphöjer oss,</t> <t>våra läppar ger oss makt.</t> <t>Vem kan stå som herre över oss?” <pb/></t>


text:
<t>”De svaga förtrycks, de fattiga klagar,</t> <t>och därför vill jag nu gripa in”, säger HERREN,</t> <t>”jag vill ge frälsning åt den som blir föraktad<f>[24]</f>.”</t>


text:
<pb/><t>Hur länge, HERRE, ska du glömma mig?</t> <t>Hur länge ska du gömma ditt ansikte för mig?</t>


text:
<t>Hur länge måste jag brottas med mina tankar,</t> <t>bära denna ängslan inom mig dag efter dag?</t> <t>Hur länge ska min fiende ha övertaget? <pb/></t>


text:
<t>Låt inte min fiende säga: ”Jag har besegrat honom!”</t> <t>Låt inte mina ovänner få glädjas över mitt fall. <pb/></t>


text:
<t>Jag förtröstar på din nåd,</t> <t>och mitt hjärta gläder sig över din räddning.</t> <t>Jag vill sjunga till HERRENS ära,</t> <t>för han har varit god mot mig.</t>


text:
<pb/><e>För körledaren. Av David.</e> <pb/><t>Dåren säger för sig själv: ”Det finns ingen Gud!”</t> <t>De är onda, deras handlingar är fördärvliga,</t> <t>det finns ingen som gör det goda. <pb/></t>


text:
<t>Från himlen ser HERREN ner på människorna</t> <t>för att se om det finns någon med förstånd,</t> <t>någon som frågar efter Gud.</t>


text:
<t>Men alla har vänt sig bort,</t> <t>alla är lika korrumperade.</t> <t>Det finns ingen som gör det goda,</t> <t>inte en enda. <pb/></t>


text:
<t>Förstår de då ingenting, alla de som gör orätt,</t> <t>de som äter mitt folk som man äter bröd,</t> <t>de som inte ber till HERREN?</t>


text:
<t>O, att det från Sion kom räddning för Israel!</t> <t>När HERREN återupprättar sitt folk från dess fångenskap</t> <t>ska Jakob glädja sig och Israel jubla.</t>


text:
<pb/><e>En psalm av David.</e> <pb/><t>HERRE, vem får bo i ditt tält?</t> <t>Vem får vistas uppe på ditt heliga berg? <pb/></t>


text:
<t>Den som lever ett oklanderligt liv,</t> <t>gör det som är rättfärdigt</t> <t>och talar sanning av hjärtat,</t>


text:
<t>den som inte förtalar andra,</t> <t>den som inte skadar sin granne</t> <t>eller vanärar sin medmänniska,</t>


text:
<t>den som föraktar den förkastlige</t> <t>men ärar dem som fruktar HERREN,</t> <t>den som håller sin ed även om det skulle skada honom,</t>


text:
<t>den som inte lånar ut pengar mot ränta</t> <t>och vägrar att ta emot mutor för att fälla en oskyldig. <pb/>Den som gör så kommer aldrig att vackla.</t>


text:
<pb/><e>En inskrift<f>[26]</f> av David.</e> <pb/><t>Skydda mig, Gud,</t> <t>för till dig tar jag min tillflykt. <pb/></t>


text:
<t>Jag säger till HERREN: ”Du är min Herre,</t> <t>och allt mitt goda kommer från dig.”<f>[27]</f></t>


text:
<t>De som jagar efter andra gudar</t> <t>kommer att dra mer olycka över sig.</t> <t>Jag tänker inte offra blodsoffer åt dem,</t> <t>och jag vill inte ens uttala deras namn. <pb/></t>


text:
<t>Jag har alltid HERREN inför mig,</t> <t>eftersom han står vid min sida vacklar jag inte. <pb/></t>


text:
<t>Därför är mitt hjärta fyllt av glädje,</t> <t>och jag ropar ut mitt jubel,</t> <t>också min kropp vilar i trygghet,</t>


text:
<t>Du visar mig vägen till livet,</t> <t>du fyller mig med glädje inför dig,</t> <t>med ljuvlighet vid din högra sida för alltid.</t>


text:
<pb/><e>En bön av David.</e> <pb/><t>Hör, HERRE, min rättfärdiga sak!</t> <t>Hör min bön, lyssna! Min bön kommer inte från oärliga läppar.</t>


text:
<t>Du prövar mitt innersta,</t> <t>du utforskar mig om natten,</t> <t>du granskar mig men finner inget.</t> <t>Jag vill inte tillåta någon överträdelse komma ur min mun,</t>


text:
<t>som människor gör.</t> <t>Jag har hållit de ord som du talat,</t> <t>jag har hållit mig borta från män som brukar våld.<f>[28]</f></t>


text:
<t>Visa din underbara nåd,</t> <t>du som med din starka hand</t> <t>räddar dem som tar sin tillflykt till dig</t> <t>undan sina motståndare.</t>


text:
<t>De omringar oss överallt där vi går,</t> <t>med sin blick följer de mig för att slå mig till marken.<f>[29]</f></t>


text:
<t>Han är som ett lejon,</t> <t>ivrigt att slita sönder sitt byte,</t> <t>som unga lejon</t> <t>som ligger på lur. <pb/></t>


text:
<t>Stå upp, HERRE, gå emot honom!</t> <t>Slå ner honom!</t> <t>Rädda mig från de onda med ditt svärd!</t>


text:
<t>HERRE, rädda mig med din hand från sådana,</t> <t>från världens människor,</t> <t>som har fått sin del här i livet,</t> <t>vilkas buk du fyller med din rikedom,</t> <t>vilkas söner är många och kan samla rikedom åt sina barn.<f>[30]</f> <pb/></t>


text:
<t>I rättfärdighet ska jag se ditt ansikte,</t> <t>det ska ge mig tröst och tillfredsställelse att få se din likhet när jag vaknar.</t>


text:
<pb/><e>För körledaren. Av HERRENS tjänare David, som sjöng denna sång till HERREN, när HERREN hade räddat honom från alla hans fiender och från Sauls våld.</e>


text:
<t>HERREN är min klippa,</t> <t>han är min borg, min räddare.</t> <t>Han är min Gud, min tillflykts klippa.</t> <t>Han är min sköld och min frälsnings horn<f>[31]</f>, mitt värn.</t>


text:
<t>När jag ropar till HERREN,</t> <t>han som är värd allt pris,</t> <t>räddar han mig från alla mina fiender.</t>


text:
<t>I min förtvivlan vädjade jag till HERREN,</t> <t>ropade till min Gud, och han hörde mig i sitt tempel.</t> <t>Mitt rop nådde hans öron. <pb/></t>


text:
<t>Då darrade jorden och bävade,</t> <t>bergens grundvalar skakade.</t> <t>De skälvde, för han var vred.</t>


text:
<t>HERREN dundrade i himlen.</t> <t>Den Högste lät sin stämma höras</t> <t>med hagel och klot av eld.</t>


text:
<t>Han sköt sina pilar och skingrade dem,</t> <t>han lät blixtar i mängd ljunga och förvirrade dem.</t>


text:
<t>Vattnens bäddar visade sig,</t> <t>jordens grund blev synlig på din tillrättavisning, HERRE,</t> <t>för din vredes stormvind. <pb/></t>


text:
<t>Du gav mig din frälsnings sköld.</t> <t>Din högra hand stödde mig</t> <t>och när du svarade mig, stärkte du mig<f>[32]</f>.</t>


text:
<t>Jag förföljde mina fiender</t> <t>och hann upp dem,</t> <t>och jag vände inte om</t> <t>förrän alla hade förintats.</t>


text:
<t>Du räddade mig då jag anfölls av folken.</t> <t>Du gjorde mig till ledare över folken,</t> <t>även främlingar kom och betjänade mig.</t>


text:
<t>Du räddar mig undan mina fiender.</t> <t>Du låter dem inte få tag på mig,</t> <t>utan skyddar mig från dessa våldsmän.</t>


text:
<t>Han ger stora segrar till sin smorde kung.</t> <t>Han är nådig mot David</t> <t>och hans ättlingar för evigt.</t>


text:
<t>når deras röst<f>[33]</f> ut över hela jorden,</t> <t>deras ord till världens ände.</t> <t>Där har han ställt upp ett tält åt solen,</t>


text:
<t>som är som en brudgum,</t> <t>som kommer från sin kammare,</t> <t>en hjälte som gläds åt loppet på sin bana.</t>


text:
<t>Solen går upp vid himlens ena ände och går runt till den andra,</t> <t>och ingenting kan gömma sig för dess hetta. <pb/></t>


text:
<t>HERRENS lag är fullkomlig,</t> <t>den förnyar livet<f>[34]</f>.</t> <t>HERRENS förordningar är fasta,</t> <t>de gör den okunnige vis.</t>


text:
<t>HERRENS stadgar är rätta,</t> <t>de ger hjärtat glädje,</t> <t>HERRENS bud är klara,</t> <t>de lyser upp ögonen.</t>


text:
<t>HERRENS fruktan är ren,</t> <t>den består för evigt.</t> <t>HERRENS bestämmelser är sanna,</t> <t>de är alla rättfärdiga,</t>


text:
<t>mer värdefulla än guld,</t> <t>mer än mängder av rent guld,</t> <t>sötare än honung,</t> <t>honung som droppar från vaxkakan.</t>


text:
<t>och bevara mig, din tjänare, för avsiktliga felsteg<f>[35]</f>,</t> <t>så att de inte får makt över mig.</t> <t>Då blir jag oskyldig och fri från stor överträdelse. <pb/></t>


text:
<t>Vi ska jubla vid din räddning</t> <t>och i vår Guds namn resa upp baneret. <pb/>Må HERREN besvara alla dina böner! <pb/></t>


text:
<t>Nu vet jag att HERREN räddar sin smorde.</t> <t>Han svarar honom från sin heliga himmel</t> <t>med sin högra hands väldiga frälsningsgärningar.</t>


text:
<t>Många litar på vagnar och hästar,</t> <t>men vi sätter vårt hopp till HERRENS, vår Guds namn.</t>


text:
<t>Du ger honom vad han innerst inne önskar,</t> <t>du vägrar honom inget han ber om. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Du möter honom med rika välsignelser,</t> <t>du sätter en krona av renaste guld på hans huvud.</t>


text:
<t>Han ber dig om liv, och du ger honom det,</t> <t>livsdagar som sträcker sig framåt i evighet.</t>


text:
<t>När du visar dig,</t> <t>sätter du dem som i en brinnande ugn.</t> <t>I sin vrede förtär HERREN dem,</t> <t>eld äter upp dem.</t>


text:
<t>För de planerade ont mot dig,</t> <t>de tänkte ut intriger,</t> <t>men de kommer inte att lyckas.</t>


text:
<pb/><t>Min Gud, min Gud, varför har du övergett mig?</t> <t>Min räddning förblir långt borta,</t> <t>hur förtvivlat jag än ropar.</t>


text:
<t>Våra fäder satte sin tillit till dig,</t> <t>de förtröstade på dig,</t> <t>och du befriade dem.</t>


text:
<t>De ropade till dig och blev räddade.</t> <t>De förtröstade på dig och blev aldrig besvikna. <pb/></t>


text:
<t>Men jag är en mask och inte en människa,</t> <t>hånad av människor</t> <t>och föraktad av folket.</t>


text:
<t>”Han förlitar ju sig på HERREN,</t> <t>låt nu HERREN gripa in och befria honom,</t> <t>eftersom han älskar honom!” <pb/></t>


text:
<t>Alltsedan min födelse är jag överlämnad åt dig,</t> <t>sedan jag föddes har du varit min Gud. <pb/></t>


text:
<t>Var inte långt borta från mig</t> <t>när jag är i nöd</t> <t>och ingen finns som hjälper. <pb/></t>


text:
<t>Jag hälls ut som vatten,</t> <t>och alla mina ben är ur led.</t> <t>Mitt hjärta är som vax,</t> <t>det smälter i mitt inre.</t>


text:
<t>Min styrka har torkat ihop som en lerskärva.</t> <t>Min tunga klibbar fast i gommen,</t> <t>och du lägger mig i dödens stoft.</t>


text:
<t>Hundar omger mig,</t> <t>en hop onda män omringar mig.</t> <t>De har genomborrat<f>[38]</f> mina händer och fötter,</t>


text:
<t>Rädda mig från lejonens gap</t> <t>och från vildoxarnas horn.</t> <t>Du svarar mig.<f>[39]</f> <pb/></t>


text:
<t>Ni som fruktar HERREN, prisa honom,</t> <t>ära honom, ni ättlingar till Jakob!</t> <t>Bäva för honom, Israels ätt!</t>


text:
<t>Han har inte föraktat eller försmått den lidandes elände,</t> <t>han har inte dolt sitt ansikte för honom,</t> <t>utan hört hans rop om hjälp. <pb/></t>


text:
<t>Från dig kommer min lovsång</t> <t>i den stora församlingen,</t> <t>jag ska uppfylla mina löften</t> <t>inför dem som fruktar dig.</t>


text:
<t>De ödmjuka ska äta och bli mätta.</t> <t>De som söker HERREN ska prisa honom.</t> <t>Må ni få livsmod för evigt!</t>


text:
<t>Hela jorden ska minnas det och återvända till HERREN,</t> <t>alla folk och stammar ska tillbe honom.</t>


text:
<t>Jordens alla rika ska tillbe honom,</t> <t>böja knä inför honom,</t> <t>alla de som sänks ner i stoftet,</t> <t>de som inte kan hålla sig själva vid liv.<f>[40]</f></t>


text:
<t>De ska komma och förkunna hans rättfärdighet</t> <t>för folk som ännu inte är födda,</t> <t>för detta har han gjort.</t>


text:
<t>Han ger mig ny kraft.<f>[41]</f></t> <t>Han leder mig på rättfärdighetens vägar</t> <t>för sitt namns skull.</t>


text:
<t>Även om jag vandrar i den mörkaste dal<f>[42]</f>,</t> <t>fruktar jag inget ont,</t> <t>för du är med mig,</t> <t>och din käpp och stav tröstar mig. <pb/></t>


text:
<t>Du dukar ett bord för mig</t> <t>framför ögonen på mina fiender,</t> <t>du smörjer mitt huvud med olja,</t> <t>min bägare flödar över.</t>


text:
<t>Din godhet och nåd följer mig i hela mitt liv,</t> <t>och jag ska få bo i HERRENS hus för alltid<f>[43]</f>.</t>


text:
<pb/><e>En psalm av David.</e> <pb/><t>Jorden tillhör HERREN och allt som finns där,</t> <t>världen och alla som bor i den.</t>


text:
<t>Den som har skuldfria händer och ett rent hjärta,</t> <t>den som inte vänder sig till meningslösa gudar,<f>[44]</f></t> <t>den som aldrig svär falskt.</t>


text:
<t>Sådant är det släkte</t> <t>som söker dig, Jakobs <i>Gud</i>.<f>[45]</f> <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Slå upp er, ni portar,</t> <t>höj er, ni eviga dörrar,</t> <t>och låt härlighetens kung stiga in!</t>


text:
<t>Vem är denne härlighetens kung?</t> <t>Härskarornas HERRE,</t> <t>han är härlighetens kung. <pb/><i>Séla</i></t>


text:
<t>du min Gud, på dig förtröstar jag.</t> <t>Låt mig inte komma på skam,</t> <t>och låt inte mina fiender triumfera över mig.</t>


text:
<t>Ingen som hoppas på dig behöver någonsin skämmas.</t> <t>Men de som utan orsak handlar svekfullt ska stå där med sin skam. <pb/></t>


text:
<t>Led mig i din sanning och undervisa mig,</t> <t>du min frälsnings Gud.</t> <t>Jag hoppas på dig, alltid.</t>


text:
<t>Tänk inte på min ungdoms synder,</t> <t>mina överträdelser,</t> <t>utan kom ihåg mig i din nåd,</t> <t>tänk på mig i din godhet, HERRE. <pb/></t>


text:
<t>Alla HERRENS vägar är nåd och trofasthet</t> <t>för dem som håller hans förbund och befallningar.</t>


text:
<t>Bevara mitt liv och rädda mig!</t> <t>Låt mig inte komma på skam,</t> <t>för jag tar min tillflykt till dig.</t>


text:
<pb/><e>Av David.</e> <pb/><t>Skaffa mig rätt, HERRE,</t> <t>för jag har levt ett klanderfritt liv.</t> <t>Jag har förtröstat på HERREN</t> <t>utan att vackla.</t>


text:
<pb/><e>Av David.</e> <pb/><t>HERREN är mitt ljus och min frälsning.</t> <t>Vem behöver jag vara rädd för?</t> <t>HERREN är mitt livs fästning.</t> <t>Vem behöver jag bäva för? <pb/></t>


text:
<t>När onda människor kommer emot mig</t> <t>för att slita mig i stycken,</t> <t>mina motståndare och fiender,</t> <t>ska de själva snubbla och falla.</t>


text:
<t>Även om en armé skulle omringa mig,</t> <t>behöver jag inte känna någon fruktan.</t> <t>Om ett krig skulle bryta ut mot mig,</t> <t>är jag trygg. <pb/></t>


text:
<t>Det enda jag ber HERREN om,</t> <t>det jag längtar efter,</t> <t>är att få bo i hans tempel i hela mitt liv,</t> <t>se HERRENS ljuvlighet</t> <t>och söka honom i hans tempel.</t>


text:
<t>Han håller mig skyddad i sin hydda på olyckans dag,</t> <t>han gömmer mig i sitt tält,</t> <t>han för mig upp på en klippa. <pb/></t>


text:
<t>Jag kan lyfta mitt huvud</t> <t>inför mina fiender som omringar mig.</t> <t>Med glädjerop vill jag ge mitt offer i hans tält,</t> <t>och jag vill sjunga till HERRENS ära. <pb/></t>


text:
<t>Dölj inte ditt ansikte för mig,</t> <t>visa inte bort din tjänare i vrede!</t> <t>Du, som varit min hjälp,</t> <t>förkasta mig inte, överge mig inte,</t> <t>min frälsnings Gud.</t>


text:
<t>Överlämna mig inte åt mina fienders illvilja,</t> <t>för falska vittnen reser sig mot mig,</t> <t>och de andas våld. <pb/></t>


text:
<pb/><e>Av David.</e> <pb/><t>Jag ropar till dig, HERRE.</t> <t>Min klippa, var inte stum mot mig.</t> <t>Om du förblir tyst mot mig,</t> <t>blir jag lik dem som går ner till graven.</t>


text:
<t>Hör mina böner, när jag ropar till dig om hjälp</t> <t>och sträcker mina händer mot det allra heligaste. <pb/></t>


text:
<t>Släpa inte bort mig</t> <t>tillsammans med de onda och de som gör orätt,</t> <t>de som talar så vänligt till sina grannar</t> <t>men går i onda tankar.</t>


text:
<t>Löna dem efter deras handlingar</t> <t>och efter deras onda gärningar.</t> <t>Löna dem efter vad de gjort,</t> <t>ge dem vad de förtjänar! <pb/></t>


text:
<t>De bryr sig inte om HERRENS gärningar,</t> <t>om allt han har gjort.</t> <t>Han ska riva ner dem</t> <t>och inte bygga upp dem igen. <pb/></t>


text:
<t>HERREN är min styrka och min sköld.</t> <t>Jag förtröstade på honom, och han hjälpte mig.</t> <t>Glädjen bubblar nu i mitt hjärta,</t> <t>och med min sång vill jag prisa honom. <pb/></t>


text:
<t>Rädda ditt folk och välsigna din arvedel!</t> <t>Led dem som en herde,</t> <t>och bär dem för evigt!</t>


text:
<t>HERRENS röst hörs över vattnen,</t> <t>Gud, den upphöjde, dundrar.</t> <t>HERRENS röst hörs över de stora vattnen.</t>


text:
<t>HERRENS röst får hindarna att kalva,</t> <t>den klär av träden i skogarna.</t> <t>Allting i hans tempel ropar: ”Ära!” <pb/></t>


text:
<pb/><t>Jag vill lova dig, HERRE,</t> <t>för du lyfte mig upp</t> <t>och lät inte mina fiender triumfera över mig.</t>


text:
<t>HERRE, du förde mig upp ur dödsriket,</t> <t>du räddade mig tillbaka till livet,</t> <t>från att fara ner i graven. <pb/></t>


text:
<t>Hans vrede varar bara ett ögonblick</t> <t>men hans nåd hela livet.</t> <t>Gråten kan gästa om natten,</t> <t>men när morgonen gryr kommer glädjen. <pb/></t>


text:
<t>HERRE, i din godhet ställde du mig på en fast berggrund.<f>[49]</f></t> <t>Men när du vände bort ditt ansikte från mig,</t> <t>blev jag skräckslagen. <pb/></t>


text:
<t>”Vad vinner du genom att låta mig gå under, ner i graven?</t> <t>Kan stoftet prisa dig?</t> <t>Kan det berätta om din trofasthet?</t>


text:
<t>Då förvandlade du min klagan till dans.</t> <t>Du tog av mig sorgdräkten och klädde mig i glädje.</t>


text:
<t>Därför vill jag sjunga lovsånger och aldrig tystna.</t> <t>HERRE, min Gud, jag vill prisa dig i evighet!</t>


text:
<pb/><t>Till dig, HERRE, tar jag min tillflykt,</t> <t>låt mig aldrig komma på skam.</t> <t>Befria mig i din rättfärdighet.</t>


text:
<t>Lyssna till mig,</t> <t>skynda dig att rädda mig.</t> <t>Var en klippa för mig, en fästning,</t> <t>en borg där jag finner frälsning.</t>


text:
<t>I dina händer överlämnar jag min ande,</t> <t>för du befriar mig, HERRE, du trofaste Gud. <pb/></t>


text:
<t>Jag jublar av glädje för din nåd.</t> <t>Du såg mitt lidande</t> <t>och du såg min själs ångest.</t>


text:
<t>HERRE, var nådig mot mig, för jag är i nöd,</t> <t>mina ögon är matta av sorg,</t> <t>likaså min kropp och själ.</t>


text:
<t>Mitt liv försvinner i ångest och mina år i suckan,</t> <t>min styrka och min kropp håller på</t> <t>att tyna bort på grund av min skuld.</t>


text:
<t>För alla mina fienders skull hånas jag,</t> <t>mina grannar förfärar sig<f>[50]</f> över mig,</t> <t>och de som ser mig på gatan flyr från mig.</t>


text:
<t>Jag hör mångas skvaller,</t> <t>skräck finns på alla håll,</t> <t>de går samman mot mig</t> <t>för att röja mig ur vägen. <pb/></t>


text:
<t>Mina tider ligger i dina händer,</t> <t>rädda mig ur mina fienders hand,</t> <t>från dem som förföljer mig.</t>


text:
<t>HERRE, låt mig inte komma på skam</t> <t>när jag ropar till dig.</t> <t>Låt i stället de gudlösa få skämmas</t> <t>och lägga sig stilla i dödsriket,</t>


text:
<t>där deras lögnaktiga läppar till sist har tystnat,</t> <t>dessa fräcka, som högmodigt och föraktfullt</t> <t>talar mot de rättfärdiga. <pb/></t>


text:
<t>Stor är din godhet</t> <t>som du har sparat åt dem som fruktar dig</t> <t>och som du inför alla ger dem som tar sin tillflykt till dig.</t>


text:
<t>Du gömmer dem hos dig,</t> <t>skyddade mot människors sammansvärjning,</t> <t>du förvarar dem i din hydda</t> <t>i trygghet mot elaka tungor. <pb/></t>


text:
<t>Förskräckt tänkte jag: ”Jag är bortstött från dig.”</t> <t>Men du hörde mina böner,</t> <t>när jag ropade till dig om hjälp. <pb/></t>


text:
<t>Älska HERREN, alla hans fromma.</t> <t>HERREN bevarar de trogna,</t> <t>men dem som handlar i övermod straffar han strängt.</t>


text:
<pb/><e>Av David. Maskil<f>[51]</f>.</e> <pb/><t>Lycklig är den som har fått sin överträdelse förlåten,</t> <t>den vars synd är utplånad.</t>


text:
<t>Både dag och natt fanns din tunga hand över mig.</t> <t>Min livskraft torkade bort som i hettan av en varm sommardag. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Då bekände jag min synd för dig.</t> <t>Jag dolde inte min skuld.</t> <t>Jag sa: ”Jag vill bekänna mina överträdelser för HERREN.”</t> <t>Och du förlät mig min syndaskuld. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Därför ska alla fromma be till dig,</t> <t>när det går att finna dig.</t> <t>När de stora vattnen stiger</t> <t>kommer de inte att drabba dem.</t>


text:
<t>Du är min tillflykt,</t> <t>du bevarar mig för nöden,</t> <t>du omger mig med befrielsens sånger. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>”Jag vill vägleda och undervisa dig på den väg du ska gå.</t> <t>Jag ska ge dig råd,</t> <t>och jag ska följa dig med min blick.</t>


text:
<t>Var därför inte som en häst eller mula utan förstånd,</t> <t>som måste kontrolleras med tygel och betsel</t> <t>för att den ska komma till dig.”</t>


text:
<t>Många sorger drabbar gudlösa människor,</t> <t>men den som förtröstar på HERREN</t> <t>ska omslutas av hans nåd. <pb/></t>


text:
<pb/><e>Av David, när han hade spelat vansinnig inför Avimelek, som drev bort honom, och han gick därifrån.<f>[52]</f></e>


text:
<t>De som ser upp till honom strålar av glädje,</t> <t>de behöver inte böja sina huvuden i skam.</t>


text:
<t>Denne arme man ropade till HERREN</t> <t>och han hörde honom,</t> <t>han räddade honom ur all hans nöd.</t>


text:
<t>Smaka och se hur god HERREN är!</t> <t>Lycklig är den människa som tar sin tillflykt till honom!</t>


text:
<t>Lejon kan lida brist och gå hungriga,</t> <t>men de som söker HERREN behöver aldrig sakna något gott.</t>


text:
<t>HERREN räddar sina tjänares liv,</t> <t>och ingen som tar sin tillflykt till honom ska dömas.</t>


text:
<pb/><e>Av David.</e> <pb/><t>HERRE, bekämpa dem som bekämpar mig!</t> <t>Strid mot dem som strider mot mig!</t>


text:
<t>Lyft spjutet och lansen mot mina förföljare!</t> <t>Säg till mig: ”Jag är din räddning!” <pb/></t>


text:
<t>Låt dem som är ute efter mitt liv komma på skam och vanära!</t> <t>Låt dem som planerar för min undergång få vända sig bort i skam!</t>


text:
<t>Låt dem drabbas av undergång</t> <t>utan att de vet om det,</t> <t>fastna i sina egna nät som de lagt ut,</t> <t>falla i sin egen grop, till sin undergång.</t>


text:
<t>Med hela min kropp ropar jag:</t> <t>”HERRE, vem är som du?</t> <t>Du räddar den svage från den starke</t> <t>och den fattige och den nödställde från dem som plundrar dem.” <pb/></t>


text:
<t>När de var sjuka, klädde jag mig i säcktyg,</t> <t>jag ödmjukade mig själv med fasta,</t> <t>men min bön återvände bara till mig.<f>[53]</f></t>


text:
<t>Som om det varit min vän eller bror</t> <t>eller som i sorg efter en mor</t> <t>gick jag sorgklädd och nerböjd.</t>


text:
<t>Men nu när jag själv snubblade,</t> <t>samlades de i skadeglädje.</t> <t>De samlades mot mig för anfall</t> <t>utan att jag visste något.</t> <t>De hånar mig utan hejd.</t>


text:
<t>De mobbar mig hånfullt,</t> <t>liksom de gudlösa,</t> <t>och gnisslar tänder mot mig.<f>[54]</f> <pb/></t>


text:
<t>HERRE, hur länge ska du se på?</t> <t>Rädda mig från deras illgärningar,</t> <t>mitt dyrbara liv från dessa lejon!</t>


text:
<t>Låt inte dem glädjas</t> <t>som utan orsak är mina fiender,</t> <t>låt inte dem blinka med ögonen</t> <t>som utan anledning har hatat mig.</t>


text:
<t>Det de säger leder inte till fred,</t> <t>och de tänker ut svekfulla planer mot de stilla i landet.</t>


text:
<t>Skaffa mig rätt, i din rättfärdighet, HERRE, min Gud,</t> <t>låt dem inte få glädjas över mig.</t>


text:
<t>Låt dem inte få säga: ”Ha, det gick som vi ville!”</t> <t>Låt dem inte säga: ”Nu har vi slukat honom.” <pb/></t>


text:
<t>Låt dem skämmas och förödmjukas</t> <t>som gläder sig över min olycka,</t> <t>låt dem klä sig i skam och förödmjukelse</t> <t>som förhäver sig över mig!</t>


text:
<t>Men låt alla dem få jubla av glädje</t> <t>som gläder sig över min rätt,</t> <t>låt dem ständigt säga:</t> <t>”Stor är HERREN, som vill sin tjänares välgång!” <pb/></t>


text:
<pb/><t>I mitt innersta hör jag synden viska till den gudlöse,</t> <t>i hans ögon finns ingen gudsfruktan.<f>[55]</f> <pb/></t>


text:
<t>Han inbillar sig att den orätt han gjort aldrig upptäcks,</t> <t>att den aldrig blir förhatlig.<f>[56]</f></t>


text:
<t>Men allt han säger är orätt och svek.</t> <t>Han gör inte längre det som är förståndigt och gott.</t>


text:
<t>Till och med på sin bädd smider han onda planer,</t> <t>han har hängett sig åt en väg som inte är god,</t> <t>han skyr inget ont. <pb/></t>


text:
<t>Din rättfärdighet är som väldiga berg,</t> <t>din rättvisa som det stora djupet.</t> <t>Både människor och djur räddar du, HERRE.</t>


text:
<t>Hur dyrbar är inte din nåd, Gud!</t> <t>Människobarnen har sin tillflykt under dina vingars skugga.</t>


text:
<t>Där ligger de, de som gör orätt,</t> <t>de har kastats ner</t> <t>och kommer aldrig mer att resa sig.</t>


text:
<t>Han ska låta din rättfärdighet lysa som gryningens ljus,</t> <t>din rättvisa som middagssolen. <pb/></t>


text:
<t>Var stilla inför HERREN, vänta på honom.</t> <t>Upprörs inte över den framgångsrike</t> <t>som genomför sina intriger. <pb/></t>


text:
<t>Låt inte din vrede ta överhanden, vänd dig från den!</t> <t>Reta inte upp dig, för det medför bara ont.</t>


text:
<t>Det dröjer inte länge förrän den gudlöse är borta,</t> <t>och du söker på hans plats, men han finns inte där.</t>


text:
<t>Den gudlöse har onda planer mot den rättfärdige</t> <t>och biter samman sina tänder mot honom.</t>


text:
<t>De gudlösa drar sina svärd och spänner sina bågar</t> <t>för att slå ner de fattiga och förtryckta,</t> <t>slakta dem som är uppriktiga.</t>


text:
<t>Men deras svärd kommer att tränga in i deras egna hjärtan,</t> <t>och alla deras bågar ska brytas sönder. <pb/></t>


text:
<t>Men de gudlösa går under,</t> <t>HERRENS fiender går förlorade som ängarnas prakt,</t> <t>de försvinner som rök. <pb/></t>


text:
<t>Den gudlöse lånar men betalar inte tillbaka.</t> <t>Den rättfärdige är generös med sina gåvor.</t>


text:
<t>De som välsignas av Herren ska ärva landet,</t> <t>men de som förbannas av honom kommer att utrotas. <pb/></t>


text:
<t>Jag har varit ung och är nu gammal,</t> <t>men jag har aldrig sett en rättfärdig övergiven,</t> <t>ej heller hans barn tigga om bröd.</t>


text:
<t>Han är alltid generös och lånar ut till andra,</t> <t>och hans barn är till välsignelse<f>[59]</f>. <pb/></t>


text:
<t>HERREN älskar rättvisa,</t> <t>och han överger inte sina fromma. <pb/>Han beskyddar dem för evigt,</t> <t>men de gudlösas efterkommande ska förgås.</t>


text:
<t>Men HERREN överlämnar honom inte åt dennes våld</t> <t>och låter honom inte bli dömd när han ställs inför rätta. <pb/></t>


text:
<t>Vänta på HERREN och håll dig på hans väg.</t> <t>Han ska upphöja dig, och du ska få ärva landet.</t> <t>När de onda utrotas, ska du få se det. <pb/></t>


text:
<t>Men det var snart över och han var borta.</t> <t>Jag sökte efter honom men kunde inte hitta honom. <pb/></t>


text:
<t>Betrakta den oskyldige, se på den rättsinnige</t> <t>—  det finns en framtid för fridens man!</t>


text:
<t>HERREN hjälper och befriar dem,</t> <t>han befriar dem från de gudlösa</t> <t>och räddar dem då de tar sin tillflykt till honom.</t>


text:
<t>Ingenting är helt i min kropp för din vredes skull,</t> <t>ingenting är friskt i min kropp för min synds skull.</t>


text:
<t>Mina nära och kära håller sig undan mig för min plåga,</t> <t>mina närmaste håller sig på avstånd.</t>


text:
<t>De som står efter mitt liv lägger ut snaror,</t> <t>de som vill skada mig talar om min undergång,</t> <t>hela dagarna tänker de ut onda planer. <pb/></t>


text:
<t>Jag tänker: ”Låt dem inte få glädjas över mig,</t> <t>eller upphöja sig själva över mig när jag snavar.” <pb/></t>


text:
<pb/><t>Jag sa: ”Jag ska ta mig i akt</t> <t>och hålla min tunga från synd,</t> <t>sätta ett lås för min mun,</t> <t>så länge de gudlösa finns i min närhet.”</t>


text:
<t>Men när jag blev tyst och stum</t> <t>och inte ens kunde säga det som var gott,<f>[63]</f></t> <t>ökade ångesten bara inom mig.</t>


text:
<t>Mitt hjärta brände inom mig,</t> <t>och ju mer jag grubblade,</t> <t>desto mer brände elden.</t> <t>Jag måste tala: <pb/></t>


text:
<t>”HERRE, hjälp mig att inse att mitt liv har ett slut</t> <t>och hur få mina dagar är,</t> <t>låt mig förstå min egen förgänglighet.</t>


text:
<t>Du har gett mig en handfull dagar,</t> <t>hela min livstid är ingenting för dig.</t> <t>En människas liv är bara en vindfläkt. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Som en skugga går människan omkring,</t> <t>hastar hit och dit för ingenting,</t> <t>samlar ihop rikedomar utan att veta vem som ska få dem. <pb/></t>


text:
<t>När du tuktar en människa för hennes synd,</t> <t>gör du likt malen slut på allt som är henne kärt.</t> <t>Människan är ingenting mer än en vindfläkt. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Hör min bön, HERRE, lyssna när jag ropar!</t> <t>Var inte döv för min gråt.</t> <t>Jag är en gäst hos dig</t> <t>och en främling, som mina förfäder.</t>


text:
<t>Vänd bort din blick från mig,</t> <t>så att jag får glädjas innan jag går bort</t> <t>och inte längre finns till.”</t>


text:
<pb/><t>Uthålligt väntade jag på HERREN,</t> <t>tills han böjde sig ner till mig och hörde mitt rop.</t>


text:
<t>Han drog upp mig ur fördärvets grop,</t> <t>upp ur träsket och dyn,</t> <t>han satte mina fötter på en klippa</t> <t>och ställde mig på fast mark.</t>


text:
<t>Han gav mig en ny sång i min mun,</t> <t>en lovsång till vår Gud,</t> <t>Många ska se det och frukta</t> <t>och sätta sin lit till HERREN. <pb/></t>


text:
<t>Lycklig är den som förtröstar på HERREN</t> <t>och som inte vänder sig till de stolta,</t> <t>till dem som viker av till falska gudar.</t>


text:
<t>HERRE, min Gud,</t> <t>du har gjort många under och planer för oss.</t> <t>Ingen är som du.</t> <t>Om jag ville tala och berätta om dem,</t> <t>är de så många att jag inte kan räkna dem. <pb/></t>


text:
<t>Offer och gåvor önskade du inte.</t> <t>—  Du har gett mig öron<f>[65]</f> som hör. —</t> <t>Brännoffer och syndoffer</t> <t>frågade du inte efter.</t>


text:
<t>Jag förkunnar rättfärdighet i den stora församlingen,</t> <t>jag tillsluter inte min mun, det vet du, HERRE.</t>


text:
<t>Jag döljer inte din rättfärdighet inom mig,</t> <t>jag talar om din trofasthet och räddning.</t> <t>Jag döljer inte din nåd och sanning inför den stora församlingen. <pb/></t>


text:
<t>Olyckor utan tal omger mig,</t> <t>mina synder har hunnit ifatt mig och jag orkar inte se dem.</t> <t>De är fler än hårstråna på mitt huvud,</t> <t>och hela mitt livsmod sviktar.</t>


text:
<t>Låt skam och vanära komma över alla dem</t> <t>som är ute efter mitt liv och vill utplåna det.</t> <t>Låt dem som vill min olycka</t> <t>vända tillbaka i förnedring.</t>


text:
<t>Men låt alla som söker dig glädjas och jubla i dig,</t> <t>låt dem som älskar din räddning alltid säga: ”HERREN är stor!” <pb/></t>


text:
<t>Jag är betryckt och fattig,</t> <t>men ändå tänker Herren på mig.</t> <t>Du är min hjälp och befriare,</t> <t>min Gud, dröj inte!</t>


text:
<t>HERREN skyddar honom och håller honom vid liv.</t> <t>I landet prisas hans lycka,</t> <t>och han utlämnas inte till sina fiender.</t>


text:
<t>HERREN vårdar honom på sjukbädden när han ligger sjuk,</t> <t>du låter honom återhämta sig från sjukdomen. <pb/></t>


text:
<t>Jag sa: ”HERRE, var nådig mot mig</t> <t>och gör mig frisk igen,</t> <t>för jag har syndat mot dig!”</t>


text:
<t>När någon kommer och besöker mig</t> <t>talar han falskt och samlar på ondska,</t> <t>för att sedan gå och sprida ut det. <pb/></t>


text:
<t>”Han har drabbats av en förfärlig sjukdom</t> <t>och kommer aldrig mer upp ur sängen där han ligger!”</t>


text:
<t>Till och med min vän som jag litade på och som åt mitt bröd</t> <t>har lyft sin häl mot mig<f>[66]</f>. <pb/></t>


text:
<t>Mina minnen kommer,</t> <t>och jag utgjuter min själ.</t> <t>Jag gick i folkhopen,</t> <t>ledde processionen till Guds hus,</t> <t>med glädjerop och tacksägelse i högtidsskaran. <pb/></t>


text:
<t>Varför är jag så nedstämd,</t> <t>varför så orolig inom mig?</t> <t>Vänta på Gud!</t> <t>Jag ska åter prisa honom,</t> <t>min räddare och min Gud! <pb/></t>


text:
<t>Ändå är jag nedstämd, min Gud,</t> <t>och därför tänker jag på dig,</t> <t>i Jordans land och på Hermons höjder,</t> <t>på Misars berg.</t>


text:
<t>Djup ropar till djup vid dånet av dina vattenfall.</t> <t>Alla dina vågor och bränningar slår över mig. <pb/></t>


text:
<t>HERREN sänder om dagen sin nåd,</t> <t>och om natten är hans lovsång hos mig,</t> <t>en bön till den levande Guden. <pb/></t>


text:
<t>Jag säger till Gud, min klippa:</t> <t>”Varför har du övergett mig?</t> <t>Varför måste jag gå sörjande,</t> <t>förtryckt av fienden?”</t>


text:
<t>Det är som om mina ben krossas</t> <t>när mina fiender hånar mig,</t> <t>när de ständigt frågar mig: ”Var är din Gud?” <pb/></t>


text:
<t>Varför är jag så nedstämd,</t> <t>varför så orolig inom mig?</t> <t>Vänta på Gud!</t> <t>Jag ska åter prisa honom,</t> <t>min räddare och min Gud!</t>


text:
<pb/><t>Gud, skaffa mig rätt,</t> <t>försvara min sak mot ett hjärtlöst folk,</t> <t>rädda mig från svekfulla och onda människor.</t>


text:
<t>Du, Gud, är min fästning.</t> <t>Varför har du förkastat mig?</t> <t>Varför måste jag gå sörjande, förtryckt av fienden?</t>


text:
<t>Sänd ditt ljus och din sanning!</t> <t>Låt dem leda mig till ditt heliga berg, till din boning.</t>


text:
<t>Jag vill gå till Guds altare,</t> <t>till Gud, min glädje och fröjd.</t> <t>Med min harpa vill jag prisa dig, Gud, min Gud. <pb/></t>


text:
<t>Varför är jag så nedstämd,</t> <t>varför så orolig inom mig?</t> <t>Vänta på Gud!</t> <t>Jag ska åter prisa honom,</t> <t>min räddare och min Gud.</t>


text:
<pb/><t>Gud, vi har hört, våra fäder har berättat för oss</t> <t>om dina gärningar du gjorde på deras tid, för länge sedan.</t>


text:
<t>Du drev ut de främmande folken och satte dit våra fäder i stället.</t> <t>Du krossade de andra folken, men våra fäder lät du blomstra.</t>


text:
<t>De tog inte landet med sitt eget svärd,</t> <t>och deras egen styrka gav dem ingen räddning,</t> <t>utan din mäktiga hands kraft och ljuset från ditt ansikte,</t> <t>för du älskade dem. <pb/></t>


text:
<t>Med din hjälp ska vi slå ner våra motståndare</t> <t>och i ditt namn trampa ner våra fiender.</t>


text:
<t>Du gjorde oss till åtlöje för våra grannar,</t> <t>till spott och spe för dem som bor omkring oss.</t>


text:
<t>Allt detta har kommit över oss,</t> <t>trots att vi aldrig har glömt dig.</t> <t>Vi har inte heller överträtt ditt förbund.</t>


text:
<t>Våra hjärtan har inte vänt sig från dig,</t> <t>och våra steg har inte vikit av från din väg.</t>


text:
<t>Ändå har du krossat oss på schakalernas ställe,<f>[70]</f></t> <t>höljt oss i ett djupt mörker. <pb/></t>


text:
<pb/><f>[71]</f> <e>För körledaren, enligt Shoshannim. Maskil.<f>[72]</f> Av Korachs ättlingar. En kärlekssång.</e>


text:
<pb/><t>Mitt hjärta flödar över av sköna tankar,</t> <t>jag reciterar en sång till kungen.</t> <t>Min tunga är som en skicklig skrivares penna. <pb/></t>


text:
<t>Du är den skönaste av människor.</t> <t>Dina läppar är smorda med ljuvlighet.</t> <t>Därför ska Gud välsigna dig för evigt. <pb/></t>


text:
<t>Dra ut i triumf i din prakt,</t> <t>för sanningen, ödmjukheten och rättfärdigheten!</t> <t>Låt din starka hand lära ut stora gärningar!<f>[73]</f></t>


text:
<t>Dina pilar är vassa,</t> <t>de träffar kungens fiender i hjärtat.</t> <t>Folken faller ner inför dina fötter.</t>


text:
<t>Du älskar rättfärdighet</t> <t>och hatar det onda.</t> <t>Därför, Gud, har din Gud</t> <t>smort dig<f>[74]</f> med glädjens olja,</t> <t>mer än dina medbröder.</t>


text:
<t>Dina kläder doftar av myrra, aloe och kassia.</t> <t>I dina elfenbenspalats gläds du åt strängmusik.</t>


text:
<t>Kungadöttrar finns bland dina ärade kvinnor,</t> <t>på din högra sida står drottningen i guld från Ofir. <pb/></t>


text:
<t>Dottern av Tyros<f>[75]</f> kommer till dig med gåvor,</t> <t>de rika i folket vädjar till din välvilja<f>[76]</f>.</t>


text:
<t>Kungens dotter står där i sin härlighet,</t> <t>klädd i bländande kläder som är vävda av guld.</t>


text:
<t>I färggrant vävda kläder förs hon fram till kungen,</t> <t>med sina bröllopstärnor i släptåg, fram till dig.</t>


text:
<t>Dina söner kommer att ta dina förfäders plats,</t> <t>och du ska göra dem till härskare över hela jorden. <pb/></t>


text:
<t>Jag ska låta ditt rykte gå från generation till generation.</t> <t>Folken ska prisa dig för all framtid, i all evighet.</t>


text:
<t>Därför är vi inte rädda även om jorden skulle skaka</t> <t>och bergen störta ner i havsdjupen,</t>


text:
<t>även om dess vatten skulle brusa och skumma</t> <t>och bergen skaka vid havets uppror. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Han gör slut på krigen på jorden,</t> <t>han bryter sönder bågen och bräcker spjutet,</t> <t>han bränner upp sköldarna i eld.</t>


text:
<t>Han utvalde åt oss vår arvedel,</t> <t>Jakobs stolthet, som han älskade. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Folkens förnäma samlas</t> <t>som Abrahams Guds folk.</t> <t>Jordens mäktiga tillhör Gud,</t> <t>han är upphöjd över allt.</t>


text:
<t>Det reser sig vackert och högt,</t> <t>hela jordens fröjd,</t> <t>berget Sion i norr,</t> <t>den store kungens stad.</t>


text:
<t>Det vi har hört får vi se i härskarornas HERRES stad,</t> <t>i vår Guds stad.</t> <t>Gud upprättar den för evigt. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Liksom ditt namn, Gud,</t> <t>når ditt lov till jordens ändar.</t> <t>Din högra hand är full av rättfärdighet.</t>


text:
<t>Lägg märke till dess murar,</t> <t>betrakta dess palats</t> <t>så att ni kan berätta om dem för kommande generationer. <pb/></t>


text:
<t>Men ingen kan betala för någon annans liv,</t> <t>och ingen kan ge Gud en lösesumma för någon.</t>


text:
<t>Man ser de visa dö,</t> <t>förgås som dåren och den oförnuftige,</t> <t>och de lämnar sin rikedom till andra.</t>


text:
<t>Graven<f>[79]</f> förblir deras hem för evigt,</t> <t>deras boning generation efter generation,</t> <t>fastän de har uppkallat sina gods efter sig själva. <pb/></t>


text:
<t>Men människan i all sin rikedom består inte<f>[80]</f>,</t> <t>hon är som djuren som förgås. <pb/></t>


text:
<t>Så går det för dessa som förtröstar på sig själva,</t> <t>och deras anhängare som bejakar deras tal. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Som en fårhjord förs de till dödsriket,</t> <t>och döden är deras herde.</t> <t>De rättfärdiga ska härska över dem på morgonen.</t> <t>Deras kroppar förmultnar i graven, borta från härliga boningar.<f>[81]</f></t>


text:
<t>Men Gud ska befria mig från dödsrikets grepp,</t> <t>han ska ta emot mig. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>för när han dör kan han inte ta någonting med sig,</t> <t>hans härlighet följer inte med honom ner.</t>


text:
<pb/><e>En psalm av Asaf<f>[83]</f>.</e> <pb/><t>Gud, HERREN Gud, har talat,</t> <t>och han kallar på jorden från öster till väster.</t>


text:
<t>Vår Gud kommer, han håller inte tyst.</t> <t>En uppslukande eld går framför honom</t> <t>och en rasande storm omger honom.</t>


text:
<t>Himlarna förkunnar hans rättfärdighet,</t> <t>för Gud är den som dömer. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>”Lyssna, mitt folk, jag vill tala!</t> <t>Israel, jag vill vittna mot dig.</t> <t>Jag är Gud, din Gud.</t>


text:
<t>Även om jag var hungrig,</t> <t>skulle jag inte säga det till dig,</t> <t>för hela jorden är min,</t> <t>och allt som finns på den.</t>


text:
<pb/>Men till den gudlöse säger Gud: <pb/><t>”Varför rabblar du bara upp mina bud</t> <t>och talar om mitt förbund</t>


text:
<t>När du ser en tjuv, slår du dig ihop med honom,</t> <t>och du ger dig i lag med äktenskapsbrytare.</t>


text:
<t>Detta har du gjort, och jag höll mig tyst.</t> <t>Du tänkte då att jag var som du.</t> <t>Men jag tänker gå till rätta med dig</t> <t>och låta dig se att jag straffar dig. <pb/></t>


text:
<t>Lägg märke till detta, ni som glömmer Gud,</t> <t>för att jag inte ska slita er i stycken,</t> <t>och då kan ingen rädda er längre.</t>


text:
<t>Den som offrar tacksägelse ärar mig,</t> <t>och den som vandrar på min väg ska jag låta se Guds frälsning.”</t>


text:
<pb/><t>Förbarma dig, Gud, i din nåd,</t> <t>ta bort mina överträdelser i din stora barmhärtighet.</t>


text:
<t>Det är mot dig, och endast mot dig, jag har syndat</t> <t>och gjort det som är ont i dina ögon.</t> <t>Du visar dig vara rättfärdig när du talar</t> <t>och rättvis när du dömer.</t>


text:
<t>Du har behag till sanning i mitt inre,</t> <t>så lär mig vishet i mitt innersta<f>[84]</f>. <pb/></t>


text:
<t>Rena mig med isop, så att jag blir ren igen.</t> <t>Tvätta mig, så att jag blir vitare än snö.</t>


text:
<t>Låt mig på nytt få glädjas över din frälsning,</t> <t>stöd mig och ge mig ett villigt sinne. <pb/></t>


text:
<t>Rädda mig från blodskuld, Gud, min frälsnings Gud,</t> <t>Då ska jag lovsjunga din rättfärdighet.</t>


text:
<t>Slaktoffer behagar dig inte</t> <t>om jag skulle ge dig sådana,</t> <t>och brännoffer bryr du dig inte om.</t>


text:
<t>Offret till Gud är en förkrossad ande,</t> <t>och den som i sitt inre är förkrossad och bedrövad</t> <t>föraktar du inte, Gud. <pb/></t>


text:
<t>Då kommer du att glädjas över rättfärdiga offer,</t> <t>brännoffer och heloffer,</t> <t>och tjurar ska offras på ditt altare.</t>


text:
<pb/><t>Varför skryter du över det onda, du mäktige?</t> <t>Guds nåd består för alltid.<f>[87]</f></t>


text:
<t>Din tunga tänker ut fördärv,</t> <t>den är vass som en rakkniv,</t> <t>och liksom dina handlingar full av svek.</t>


text:
<t>Men Gud kommer att slå ner dig för alltid,</t> <t>gripa dig, dra iväg dig från ditt tält</t> <t>och utrota dig från de levandes land. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>”Se, här är en man som inte gjorde Gud till sin fästning,</t> <t>utan litade på sin rikedom</t> <t>och sökte styrka i sitt fördärv.” <pb/></t>


text:
<t>Men jag är som ett olivträd,</t> <t>som grönskar i Guds hus.</t> <t>För alltid och i evighet</t> <t>förtröstar jag på Guds nåd.</t>


text:
<t>Jag vill för evigt prisa dig för vad du gjort,</t> <t>inför dina fromma hoppas på ditt namn,</t> <t>ty det är gott.</t>


text:
<pb/><t>Dåren säger för sig själv: ”Det finns ingen Gud!”</t> <t>De är onda, deras handlingar är fördärvliga,</t> <t>det finns ingen som gör det goda. <pb/></t>


text:
<t>Från himlen ser Gud ner på människorna</t> <t>för att se om det finns någon med förstånd,</t> <t>någon som frågar efter Gud.</t>


text:
<t>Men alla har vänt sig bort,</t> <t>alla är lika korrumperade.</t> <t>Det finns ingen som gör det goda, inte en enda. <pb/></t>


text:
<t>Förstår de då ingenting, de som gör orätt,</t> <t>de som äter mitt folk som man äter bröd,</t> <t>de som inte ber till Gud? <pb/></t>


text:
<t>Men de ska bli skräckslagna,</t> <t>när ingenting finns att frukta.</t> <t>Gud strör omkring deras ben som lägrar sig mot dig.</t> <t>Du låter dem komma på skam, för Gud förkastar dem.</t>


text:
<t>O, att det från Sion kom räddning för Israel!</t> <t>När Gud återupprättar sitt folk från dess fångenskap</t> <t>ska Jakob glädja sig och Israel jubla.</t>


text:
<t>Främlingar anfaller mig,</t> <t>våldsmän är ute efter mitt liv,</t> <t>män som inte bryr sig om Gud. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Låt mina motståndares ondska komma över dem själva,</t> <t>förgör dem i din trofasthet. <pb/></t>


text:
<t>Jag vill komma med mina frivilliga offer till dig.</t> <t>Jag vill prisa ditt namn, HERRE, för det är gott.</t>


text:
<t>för fienden väsnas och de gudlösa pressar mig.</t> <t>De drar olycka över mig,</t> <t>och i vrede anfaller de mig. <pb/></t>


text:
<t>Fruktan och fasa gastkramar mig.</t> <t>Jag darrar och är rädd,</t> <t>skräcken överväldigar mig.</t>


text:
<t>Jag sa: ”Tänk om jag hade vingar som duvan,</t> <t>så att jag kunde flyga bort och finna en viloplats.</t>


text:
<t>Herre, förvirra de gudlösa,</t> <t>låt dem gräla sinsemellan,</t> <t>för jag ser våld och strid i staden.</t>


text:
<t>Dag och natt går de omkring den på dess murar.</t> <t>Olycka och ofärd har förskansat sig därinne.</t>


text:
<t>Om det hade varit en fiende som hånat mig,</t> <t>hade jag kunnat stå ut med det.</t> <t>Om det hade varit en ovän som satt sig upp mot mig,</t> <t>kunde jag ha gömt mig för honom.</t>


text:
<t>Låt döden utan varning ta dem,</t> <t>låt dem fara levande ner i dödsriket,</t> <t>för ondskan bor i och mitt ibland dem.</t>


text:
<t>Både morgon, middag och kväll suckar jag och klagar högt inför honom,</t> <t>och han ska lyssna till mig.</t>


text:
<t>Han befriar mig och ger mig frid,</t> <t>när fienderna anfaller mig,</t> <t>hur många mina motståndare än är.</t>


text:
<t>Gud ska höra mig och förödmjuka dem,</t> <t>han som har regerat i evigheter, <pb/><i>séla,</i> <pb/>dessa som aldrig ändrar sig</t> <t>och som inte fruktar Gud. <pb/></t>


text:
<t>Han gav sig på dem som levde i fred med honom,</t> <t>han våldförde sig på sitt förbund.<f>[90]</f></t>


text:
<t>Hans ord var hala som smör,</t> <t>men hans hjärta var fyllt av stridslust.</t> <t>Hans tal var lenare än olja</t> <t>och ändå ett draget svärd. <pb/></t>


text:
<t>Lämna din börda till HERREN!</t> <t>Han ska ta hand om dig.</t> <t>Han låter aldrig den rättfärdige vackla.</t>


text:
<t>Men du, Gud, ska störta ner dem i fördärvets djup.</t> <t>De blodtörstiga och svekfulla uppnår inte ens hälften av människans livslängd. <pb/>Men jag förtröstar på dig.</t>


text:
<pb/><e>För körledaren, efter ”Den stilla, avlägsna duvan”. Av David, miktam, när filistéerna grep honom i Gat.<f>[91]</f></e>


text:
<t>På Gud, vars ord jag prisar,</t> <t>på Gud förtröstar jag,</t> <t>jag är inte rädd.</t> <t>Vad kan dödliga göra mig? <pb/></t>


text:
<t>De försöker alltid förvränga vad jag säger.</t> <t>Alla deras planer går ut på att skada mig.</t>


text:
<t>De gör en konspiration och lägger sig på lur,</t> <t>de vaktar på mina steg och vill ta mitt liv.</t>


text:
<t>Du har hållit räkning på hur jag har irrat omkring.</t> <t>Samla alla mina tårar i din säck,</t> <t>du har ju antecknat dem i din bok.</t>


text:
<t>Mina fiender ska vända när jag ropar till dig.</t> <t>Därför vet jag att Gud är på min sida. <pb/></t>


text:
<t>För du har räddat mig undan döden och mina steg från fall.</t> <t>Därför får jag vandra inför Gud i livets ljus.</t>


text:
<pb/><e>För körledaren, ”Fördärva inte”. Miktam,<f>[92]</f> av David, när han på sin flykt från Saul var i grottan.</e>


text:
<pb/><t>Var nådig, Gud, var nådig mot mig!</t> <t>För till dig tar jag min tillflykt,</t> <t>under dina vingars skugga tar jag min tillflykt</t> <t>tills faran är över. <pb/></t>


text:
<t>Han sänder sin hjälp från himlen och räddar mig.</t> <t>Han tillrättavisar mina förföljare. <pb/><i>Séla</i> <pb/>Gud sänder sin nåd och trofasthet. <pb/></t>


text:
<t>Jag befinner mig bland lejonen,</t> <t>jag ligger bland dem som sprutar ut eld,</t> <t>människor vilkas tänder är spjut och pilar</t> <t>och vilkas tungor är skarpa svärd. <pb/></t>


text:
<t>De lägger ut nät för mina fötter,</t> <t>och jag böjs ner.</t> <t>De gräver en grop där jag ska gå,</t> <t>men de faller själva ner i den. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Mitt hjärta är orubbligt, Gud,</t> <t>mitt hjärta är orubbligt.</t> <t>Jag vill sjunga och spela.</t>


text:
<t>Vakna upp, min ära<f>[94]</f>!</t> <t>Vakna upp, harpa och lyra!</t> <t>Jag vill väcka morgonrodnaden. <pb/></t>


text:
<t>Herre, jag vill prisa dig bland folken,</t> <t>inför alla människor vill jag sjunga lovsång till dig.</t>


text:
<t>Din nåd är stor,</t> <t>ända upp till himlen når den,</t> <t>din trofasthet upp till skyarna. <pb/></t>


text:
<pb/><t>Talar ni verkligen rättfärdigt, ni ledare<f>[95]</f>?</t> <t>Dömer ni rätt, ni människobarn?</t>


text:
<t>Nej, innerst inne smider ni onda planer,</t> <t>och med era händer förbereder ni våld i landet. <pb/></t>


text:
<t>De gudlösa har gått vilse sedan de föddes,</t> <t>sedan sin födelse har lögnarna irrat omkring.</t>


text:
<t>som inte lyssnar till ormtjusaren,</t> <t>hur skicklig denne än är med sina besvärjelser. <pb/></t>


text:
<t>Låt dem försvinna likt vatten som rinner bort,</t> <t>och när någon skjuter sina pilar, låt dem vara odugliga.<f>[96]</f></t>


text:
<t>Liksom snigeln som tynar bort medan den tar sig framåt,</t> <t>och som ett dödfött barn,</t> <t>låt dem aldrig få se solen. <pb/></t>


text:
<t>Innan era grytor känner hettan av törnen,</t> <t>gröna eller torra,</t> <t>ska de onda svepas bort.</t>


text:
<t>Då ska man säga:</t> <t>”Den rättfärdige får sin lön,</t> <t>och det finns en Gud som dömer på jorden.”</t>


text:
<pb/><e>För körledaren, ”Fördärva inte”. Av David, miktam, när Saul skickade män för att bevaka huset och döda honom.</e>


text:
<t>Se hur de ligger och lurar på mig!</t> <t>Våldsamma män gör en konspiration mot mig</t> <t>utan att jag överträtt något eller syndat, HERRE.</t>


text:
<t>Jag har inte gjort något fel,</t> <t>och ändå är de redo att attackera mig.</t> <t>Vakna! Kom till mig och se!</t>


text:
<t>Du, HERRE, härskarornas Gud, Israels Gud,</t> <t>vakna och straffa folken!</t> <t>Visa ingen nåd mot de trolösa som gör orätt. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Se vad de spyr ut ur sin mun,</t> <t>med läppar som svärd,</t> <t>för de tänker: ”Vem skulle höra det?”</t>


text:
<t>Döda dem inte, för då kan mitt folk glömma.</t> <t>Använd din makt och låt dem irra omkring</t> <t>och gå under, Herre, vår sköld.</t>


text:
<t>För syndens skull som är i deras mun,</t> <t>för orden på deras läppar,</t> <t>låt dem fångas i sitt högmod,</t> <t>för den förbannelse och lögn de talar.</t>


text:
<t>Förgör dem i vrede, förgör dem så att de inte finns mer!</t> <t>Låt dem veta att Gud regerar i Jakob till jordens yttersta gräns. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Men jag vill sjunga om din makt</t> <t>och jubla var morgon över din nåd,</t> <t>för du har varit min borg,</t> <t>en tillflykt i min nöd.</t>


text:
<t>Gud, du är min styrka.</t> <t>Till dig sjunger jag min lovsång.</t> <t>Gud är min borg, min nåds Gud.</t>


text:
<pb/><e>För körledaren, enligt ”Förbundstecknets lilja”<f>[98]</f>, miktam. Av David, till undervisning,</e>


text:
<e>när han var i strid med araméerna<f>[99]</f> i Naharajim och i Sova och Joav kom tillbaka och slog edoméerna i Saltdalen, tolvtusen man.</e>


text:
<pb/><t>Gud, du har förkastat oss och brutit ner oss.</t> <t>Du har varit vred, men upprätta oss igen!</t>


text:
<t>Du har låtit ditt folk erfara hårda ting,</t> <t>du har gett oss vin att dricka så att vi raglar.</t>


text:
<t>Men åt dem som fruktar dig har du rest ett banér</t> <t>att fly till undan pilbågen. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Gud har talat i sin helgedom:</t> <t>”Jag ska triumfera,</t> <t>dela ut Shekem och mäta upp Suckotdalen.</t>


text:
<t>Moab är mitt tvättfat,</t> <t>mot Edom ska jag kasta min sko,</t> <t>och över filistéerna ska jag höja ett segerrop.”<f>[100]</f> <pb/></t>


text:
<t>Från jordens ände ropar jag till dig i min svaghet.</t> <t>Led mig upp på klippan, som är högre än jag.</t>


text:
<t>Jag vill för alltid bo i ditt tält</t> <t>och ta min tillflykt under dina vingars skugga. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Låt honom sitta på sin tron inför Gud i evighet.</t> <t>Låt din nåd och trofasthet bevara honom. <pb/></t>


text:
<t>Endast han är min klippa,</t> <t>min räddning och min borg.</t> <t>Jag ska aldrig vackla. <pb/></t>


text:
<t>Hur länge ska ni ansätta en människa,</t> <t>kasta er över honom allesammans,</t> <t>som mot en lutande vägg,</t> <t>eller en mur som snart störtar samman?</t>


text:
<t>De tänker störta ner honom från hans höga plats,</t> <t>och de gillar lögn.</t> <t>Med sin mun välsignar de,</t> <t>men i sitt inre förbannar de. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Förtrösta alltid på honom, du folk!</t> <t>utgjut ditt hjärta för honom, för Gud är vår tillflykt. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Människobarnen är bara en vindpust,</t> <t>även de höga bland dem är en lögn.</t> <t>I vågskålen väger de lätt,</t> <t>ja, mindre än luft.</t>


text:
<t>Sätt inte er tillit till våld</t> <t>eller ert hopp till stöldgods.</t> <t>Om er rikedom växer,</t> <t>fäst inte ert hjärta vid den. <pb/></t>


text:
<pb/><t>Gud, min Gud, dig söker jag!</t> <t>Min själ törstar efter dig,</t> <t>min kropp längtar efter dig</t> <t>i detta förtorkade och plågade land,</t> <t>där inget vatten finns. <pb/></t>


text:
<t>Min själ mättas som av rikaste rätter.</t> <t>Därför lovsjunger jag dig med jublande läppar. <pb/></t>


text:
<t>Men kungen ska glädja sig i Gud,</t> <t>och var och en som svär vid honom ska prisa sig lycklig,</t> <t>medan lögnarna tystas ner.</t>


text:
<t>för att från sina bakhåll skjuta på den oskyldige.</t> <t>Plötsligt och utan fruktan skjuter de. <pb/></t>


text:
<t>De eggar varandra i sin onda plan.</t> <t>De talar om att i hemlighet sätta ut fällor.</t> <t>”Ingen kommer att se dem,” säger de.</t>


text:
<t>De tänker ut onda planer</t> <t>och säger: ”Vi har planerat det perfekt!”</t> <t>Outgrundligt är människans innersta. <pb/></t>


text:
<t>Alla människor blir rädda,</t> <t>de förkunnar Guds verk</t> <t>och inser vad han har gjort. <pb/></t>


text:
<t>Den rättfärdige gläder sig i HERREN</t> <t>och tar sin tillflykt till honom.</t> <t>Alla rättsinniga prisar honom.</t>


text:
<t>Lycklig är den som du har utvalt</t> <t>till att komma nära dig och bo i dina förgårdar.</t> <t>Vi fylls av det goda från ditt hus,</t> <t>det heliga i ditt tempel. <pb/></t>


text:
<t>Med väldiga gärningar svarar du oss i rättfärdighet,</t> <t>Gud, du vår räddare,</t> <t>du som är en tillflykt för hela jorden och de avlägsna haven,</t>


text:
<t>De som bor långt bort fruktar för dina tecken.</t> <t>Från öster till väster framkallar du jubel. <pb/></t>


text:
<t>Du tar hand om jorden och vattnar den,</t> <t>du gör den bördig, rik.</t> <t>Guds flod är full av vatten.</t> <t>Du förbereder sådden,</t> <t>för så har du ordnat det.</t>


text:
<t>Du vattnar fårorna, jämnar de upplöjda fälten,</t> <t>låter regnskurar mjuka upp jorden,</t> <t>och du välsignar dess växt.</t>


text:
<t>Ängarna fylls av fårhjordar,</t> <t>och dalarna täcks av säd.</t> <t>Man sjunger och ropar av glädje.</t>


text:
<t>Säg till Gud: ”Väldiga är dina verk!</t> <t>För din stora makt kryper dina fiender inför dig.</t>


text:
<t>Hela jorden böjer sig ner inför dig,</t> <t>de lovar dig,</t> <t>de prisar ditt namn.” <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Han förvandlade havet till torrt land,</t> <t>de kunde ta sig över floden till fots.</t> <t>Låt oss glädjas i honom!</t>


text:
<t>Han härskar med sin makt för evigt.</t> <t>Han vakar över folken,</t> <t>och de upproriska kan inte resa sig mot honom. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Du lät människor rida över oss.</t> <t>Vi gick genom eld och vatten,</t> <t>men du förde oss in i överflöd. <pb/></t>


text:
<t>Nu kommer jag med brännoffer till ditt tempel,</t> <t>för jag vill fullfölja mina löften till dig,</t>


text:
<t>Jag vill offra till dig feta djur,</t> <t>med rök från baggar.</t> <t>Jag vill offra tjurar och bockar. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Kom och lyssna, alla ni som fruktar Gud,</t> <t>jag vill berätta för er vad han har gjort för mig.</t>


text:
<t>Välsignad är Gud,</t> <t>som inte avvisade min bön</t> <t>och inte höll tillbaka sin nåd mot mig.</t>


text:
<pb/><t>Gud, var nådig mot oss och välsigna oss!</t> <t>Låt ditt ansikte lysa mot oss, <pb/><i>séla,</i> <pb/></t>


text:
<t>Må alla folken glädja sig och jubla,</t> <t>för du dömer folken rättvist,</t> <t>och du leder folken på jorden. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Liksom rök förs bort av vinden</t> <t>blåses de bort av dig,</t> <t>som smält vax i eld</t> <t>utplånas de onda inför Gud.</t>


text:
<t>Sjung till Gud, sjung lovsång till hans namn!</t> <t>Hylla honom som rider på molnen<f>[102]</f>!</t> <t>HERREN är hans namn!</t> <t>Gläd er inför honom!</t>


text:
<t>en Gud som ger de ensamma ett hem</t> <t>och för ut fångarna i frihet.</t> <t>Men de upproriska får bo i öknen. <pb/></t>


text:
<t>Gud, när du drog ut i spetsen för ditt folk</t> <t>och marscherade med det genom öknen,<f>[103]</f> <pb/><i>séla,</i> <pb/></t>


text:
<t>då darrade jorden, och från himlen strömmade regnet ner,</t> <t>inför Gud, Sinais Gud, inför Israels Gud.</t>


text:
<t>Din skara<f>[104]</f> fick slå sig ner där,</t> <t>i din godhet tog du dig an de fattiga. <pb/></t>


text:
<t>Ska ni då ligga stilla bland fållorna<f>[105]</f>?</t> <t>Duvans vingar är täckta med silver,</t> <t>dess fjädrar med skimrande guld.</t>


text:
<t>Varför ser ni, höga toppar, med avund på det berg,</t> <t>där Gud har valt att bo,</t> <t>där HERREN ska bo i evighet?</t>


text:
<t>Guds vagnar var tiotusentals, tusen och åter tusen,</t> <t>Herren är bland dem i Sinais helighet.</t>


text:
<t>Du steg upp i höjden och tog fångar,</t> <t>du fick gåvor bland människorna,</t> <t>ja, till och med bland de upproriska människor,</t> <t>för att du, HERRE Gud, skulle bo där.<f>[106]</f> <pb/></t>


text:
<t>Välsignad är Herren!</t> <t>Dag efter dag bär han vår börda.</t> <t>Gud är vår räddning. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Men sina fiender kommer Gud att krossa,</t> <t>det håriga huvudet på den som går vidare i synd.</t>


text:
<t>Sångarna går först,</t> <t>och framför musikanterna går flickor</t> <t>som spelar på tamburiner.</t>


text:
<t>Där är Benjamins lilla stam,</t> <t>som leder dem,</t> <t>där går skaran av Juda furstar,</t> <t>Sebulons furstar, Naftalis furstar. <pb/></t>


text:
<t>Tillrättavisa odjuret i vassen,</t> <t>tjurhjorden och folkens kalvar.</t> <t>Trampa ner dem med deras silvertackor,<f>[107]</f></t> <t>skingra de folk som gillar krig.</t>


text:
<t>De kommer med koppar från Egypten,</t> <t>Kush skyndar sig att sträcka ut sina händer mot Gud.<f>[108]</f> <pb/></t>


text:
<t>Sjung till Gud, alla riken på jorden!</t> <t>Sjung lovsånger till Herren, <pb/><i>séla,</i> <pb/></t>


text:
<t>till honom som rider på de uråldriga himlarna</t> <t>och vars mäktiga stämma dundrar från skyn.</t>


text:
<t>Fruktansvärd är du, Gud, i din helgedom.</t> <t>Israels Gud ger styrka och makt åt sitt folk. <pb/>Lovad vare Gud!</t>


text:
<t>Djupare och djupare sjunker jag i dyn,</t> <t>jag saknar fotfäste.</t> <t>Jag har kommit ut på djupt vatten,</t> <t>floden sveper över mig.</t>


text:
<t>Jag har ropat mig trött,</t> <t>min strupe är hes.</t> <t>Mina ögon är matta</t> <t>och ser med väntan på dig, min Gud.</t>


text:
<t>De som har hatat mig utan anledning</t> <t>är flera än hårstråna på mitt huvud.</t> <t>Det är många som vill förgöra mig</t> <t>och som utan orsak är mina fiender,</t> <t>Jag måste ersätta vad jag inte har stulit. <pb/></t>


text:
<t>Låt dem som hoppas på dig inte komma på skam för min skull,</t> <t>härskarornas HERRE,</t> <t>låt inte dem som söker dig hamna i vanära för min skull,</t> <t>du Israels Gud.</t>


text:
<t>Min iver för ditt tempel förtär mig,</t> <t>och dina förolämpares förolämpningar har fallit över mig.</t>


text:
<t>De som sitter i porten sladdrar om mig,</t> <t>och i dryckesvisorna sjunger man om mig. <pb/></t>


text:
<t>Men jag ber till dig, HERRE, vid rätt tid.</t> <t>Svara mig, Gud, i din stora nåd,</t> <t>i din frälsnings trofasthet.</t>


text:
<t>Rädda mig ur detta träsk!</t> <t>Låt mig inte sjunka!</t> <t>Rädda mig från dem som hatar mig</t> <t>och från de djupa vattnen.</t>


text:
<t>Låt inte vattenmassorna begrava mig</t> <t>eller djupet uppsluka mig.</t> <t>Låt inte avgrunden sluta sitt gap över mig. <pb/></t>


text:
<t>Deras förakt har krossat mitt hjärta,</t> <t>och jag är sjuk.</t> <t>Jag sökte medlidande</t> <t>men fann inget,</t> <t>någon som kunde trösta mig</t> <t>men hittade ingen.</t>


text:
<t>Utplåna dem från de levandes bok!</t> <t>Låt dem inte finnas upptecknade bland de rättfärdiga. <pb/></t>


text:
<t>Gud ska rädda Sion</t> <t>och bygga upp Juda städer igen,</t> <t>de ska bo där och ta det i besittning.</t>


text:
<t>Låt skam och vanära komma över dem</t> <t>som är ute efter mitt liv.</t> <t>Låt dem som vill min olycka</t> <t>vända tillbaka i förnedring.</t>


text:
<t>Men låt alla som söker dig glädjas och jubla i dig,</t> <t>låt dem som älskar din räddning alltid säga: ”Gud är stor!” <pb/></t>


text:
<t>Jag är betryckt och fattig,</t> <t>skynda till mig, Gud!</t> <t>Du är min hjälp och befriare,</t> <t>HERRE, dröj inte!</t>


text:
<t>Var en klippa för mig, en tillflykt,</t> <t>dit jag alltid får komma,</t> <t>du som har gett en befallning om min räddning,</t> <t>du min klippa och min borg.</t>


text:
<t>Befria mig, min Gud, ur de ondas grepp,</t> <t>ur de orättfärdiga och grymma människornas våld. <pb/></t>


text:
<t>Sedan jag föddes har du varit mitt stöd;</t> <t>du har lett mig sedan min tillblivelse i moderlivet.</t> <t>Jag vill alltid prisa dig.</t>


text:
<t>De säger: ”Gud har övergett honom!</t> <t>Jaga honom, grip honom!</t> <t>Det finns ingen som kan rädda honom.”</t>


text:
<t>Låt mina motståndare komma på skam och förgås.</t> <t>Låt dem höljas i förakt och vanära som vill skada mig. <pb/></t>


text:
<t>Jag vill förkunna din rättfärdighet,</t> <t>dagen lång din räddning,</t> <t>även om jag inte fattar vidden av den<f>[111]</f>.</t>


text:
<t>Jag ska komma och berätta om min Herres, HERRENS, väldiga kraft,</t> <t>din, endast din, rättfärdighet.</t>


text:
<t>Gud, du har varit min lärare från min ungdom,</t> <t>och fortfarande förkunnar jag dina underverk.</t>


text:
<t>Överge mig inte, Gud, nu när jag är gammal och gråhårig.</t> <t>Låt mig förkunna din kraft för nästa generation,</t> <t>din makt för dem som ska komma. <pb/></t>


text:
<t>Din rättfärdighet, Gud, når upp till skyarna.</t> <t>Gud, du som har gjort stora ting,</t> <t>vem är som du?</t>


text:
<t>Du har ställt mig inför mycket och bittert lidande,</t> <t>men du ger mig ändå liv på nytt</t> <t>och lyfter mig upp ur djupen.</t>


text:
<t>Jag vill prisa dig till harpa</t> <t>för din trofasthet, min Gud,</t> <t>och lovsjunga dig till lyra,</t> <t>du Israels Helige.</t>


text:
<t>Dagen lång vill jag berätta om din rättfärdighet,</t> <t>för de som ville mig ont</t> <t>har förödmjukats och kommit på skam.</t>


text:
<pb/><e>Av Salomo.</e> <pb/><t>Gud, ge kungen din rättvisa,</t> <t>åt kungasonen din rättfärdighet!</t>


text:
<t>Han ska försvara de betryckta,</t> <t>rädda de fattigas barn</t> <t>och krossa deras förtryckare.</t>


text:
<t>De ska frukta dig<f>[112]</f> så länge solen och månen består,</t> <t>från generation till generation.</t>


text:
<t>Den rättfärdige ska blomstra under hans tid</t> <t>och stor fred råda tills månen inte längre finns. <pb/></t>


text:
<t>Hans välde ska sträcka sig från hav till hav,</t> <t>från floden<f>[113]</f> till jordens ändar.</t>


text:
<t>Kungar från Tarshish och avlägsna kuster ska betala skatt,</t> <t>och kungar från Saba och Seba ska komma med sina gåvor.</t>


text:
<t>Må han leva länge och få guld från Saba.</t> <t>Må man alltid be för honom</t> <t>och välsigna honom dagen lång.</t>


text:
<t>Låt det bli rika skördar i landet,</t> <t>så att de vajar på bergstopparna.</t> <t>Låt dess frukter frodas som Libanons skogar</t> <t>och åkerns kärvar stå täta som markens gräs.<f>[114]</f></t>


text:
<t>Låt kungens namn bestå för evigt,</t> <t>leva vidare så länge solen finns till. <pb/>Alla folk ska bli välsignade genom honom,</t> <t>alla folk kommer att kalla honom välsignad. <pb/></t>


text:
<t>Välsignat vare hans stora namn i evighet!</t> <t>Hela jorden ska fyllas av hans härlighet! <pb/>Amen, amen! <pb/></t>


text:
<pb/><e>En psalm av Asaf.</e> <pb/><t>Gud är sannerligen god mot Israel,</t> <t>mot dem som har rena hjärtan. <pb/></t>


text:
<t>Om jag hade sagt: ”Så vill jag tala”,</t> <t>skulle jag ha varit en förrädare mot dina barns generation.</t>


text:
<t>Det blir som när man vaknar ur en dröm:</t> <t>Du, Herre, reser dig</t> <t>och föraktar dem som om de vore fantasier.<f>[116]</f> <pb/></t>


text:
<t>Vem har jag i himlen utom dig?</t> <t>Och när jag har dig,</t> <t>önskar jag ingenting på jorden.</t>


text:
<t>Min kropp och min själ kan tyna bort,</t> <t>men Gud är min inre klippa och min del för evigt. <pb/></t>


text:
<t>Men de som är långt borta från dig kommer att förgås.</t> <t>Du förgör dem som inte är trogna mot dig.</t>


text:
<t>Men det är gott för mig att vara nära Gud.</t> <t>Jag har gjort HERREN Gud till min tillflykt,</t> <t>och jag vill berätta om alla dina gärningar.</t>


text:
<pb/><e>Maskil. Av Asaf.<f>[118]</f></e> <pb/><t>Gud, varför har du förkastat oss för evigt?</t> <t>Varför brinner din vrede mot fåren på dina egna ängar?</t>


text:
<t>Kom ihåg din församling</t> <t>som du en gång vann åt dig,</t> <t>ditt folk som du friköpte till din egendom,</t> <t>Sions berg, din boning.</t>


text:
<t>De satte eld på din helgedom,</t> <t>så att den brann ner till grunden.</t> <t>De vanhelgade ditt namns boning.</t>


text:
<t>De sa för sig själva:</t> <t>”Vi ska krossa dem helt.”</t> <t>De brände ner alla gudstjänstplatser i landet. <pb/></t>


text:
<t>Vi ser inte våra tecken.</t> <t>Profeterna är borta.</t> <t>Ingen av oss vet hur länge detta varar.</t>


text:
<t>Gud, hur länge ska fienden få håna?</t> <t>Ska fienden för all framtid få dra ditt namn i smutsen?</t>


text:
<t>Varför griper du inte in utan håller tillbaka din högra hand?</t> <t>Dra fram den ur din mantel och förgör dem! <pb/></t>


text:
<t>Gud, sedan urminnes tid har du varit min kung.</t> <t>Du kommer med räddning till jorden. <pb/></t>


text:
<t>Utlämna inte din turturduva<f>[120]</f> åt dessa rovdjur,</t> <t>glöm inte dina hjälplösa för alltid.</t>


text:
<t>Låt inte den förtryckte dra sig undan i skam,</t> <t>låt de fattiga och förtryckta prisa ditt namn.</t>


text:
<pb/><t>Vi prisar dig, Gud, vi prisar dig!</t> <t>Ditt namn är nära, dina underverk förkunnas.<f>[122]</f> <pb/></t>


text:
<t>Även om jorden och alla dess invånare skakar,</t> <t>håller jag dess pelare stadiga. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Jag säger till de övermodiga: ’Skryt inte!’</t> <t>och till de gudlösa: ’Lyft inte hornen<f>[123]</f>!’ ”</t>


text:
<t>I sin hand håller HERREN en bägare</t> <t>med skummande, kryddat vin.</t> <t>Han häller upp,</t> <t>och alla ogudaktiga på jorden måste dricka,</t> <t>ända till dräggen. <pb/></t>


text:
<t>Där bröt han sönder blixtrande pilar,</t> <t>sköldar och svärd, krigsvapen. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>De modiga kämparna ligger plundrade,</t> <t>de har somnat för gott.</t> <t>Ingen krigare kan lyfta sin hand.</t>


text:
<t>när Gud står upp för att döma</t> <t>och rädda alla förtryckta på jorden. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Människornas vrede vänds till ditt pris,</t> <t>och du kuvar det som återstår av den.<f>[125]</f> <pb/></t>


text:
<t>Ge löften åt HERREN, er Gud, och uppfyll dem.</t> <t>Låt alla grannfolk komma med gåvor</t> <t>till honom som ska fruktas.</t>


text:
<pb/><t>Jag ropar högt till Gud.</t> <t>Jag ropar högt till Gud,</t> <t>och han ska lyssna till mig.</t>


text:
<t>Jag söker Herren när jag är i nöd,</t> <t>på natten sträcker jag outtröttligt ut min hand,</t> <t>men det finns ingen tröst för mig. <pb/></t>


text:
<t>Jag tänker på Gud och suckar,</t> <t>jag grubblar och förlorar allt mod. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Har Gud glömt bort att visa sin barmhärtighet?</t> <t>Har han i vrede stängt in sin medkänsla? <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Jag tänker: ”Det är detta som drabbar mig:</t> <t>den Högste handlar inte som förr.<f>[126]</f></t>


text:
<t>Med din styrka befriade du ditt folk,</t> <t>Jakobs och Josefs ättlingar. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Vatten sprang fram ur molnen,</t> <t>åskan mullrade i skyn</t> <t>och dina pilar for omkring.</t>


text:
<t>Din åskas dån hördes i stormvinden,</t> <t>blixtarna lyste upp världen,</t> <t>jorden skakade och darrade.</t>


text:
<t>Du banade en väg rakt genom havet,</t> <t>din stig genom stora vatten,</t> <t>men dina fotspår syntes inte. <pb/></t>


text:
<pb/><e>Maskil. Av Asaf.</e> <pb/><t>Mitt folk, lyssna till min undervisning!</t> <t>Vänd era öron till vad jag säger!</t>


text:
<t>vill vi inte dölja för deras barn.</t> <t>Vi vill förkunna för nästa generation HERRENS väldiga gärningar,</t> <t>hans makt och de under som han utfört.</t>


text:
<t>Han gav förordningar till Jakob,</t> <t>stiftade en lag åt Israel,</t> <t>som han befallde våra fäder</t> <t>att undervisa sina barn om,</t>


text:
<t>så att kommande generationer skulle få kännedom om dem,</t> <t>och att deras barn som skulle komma att födas</t> <t>i sin tur skulle kunna berätta för sina barn.</t>


text:
<t>Så skulle de sätta sin lit till Gud</t> <t>och inte glömma hans gärningar,</t> <t>utan följa hans bud.</t>


text:
<t>De skulle inte vara som sina fäder,</t> <t>en trotsig och upprorisk generation,</t> <t>som inte var lojala och trogna mot Gud. <pb/></t>


text:
<t>Strömmar lät han bryta fram från klippan,</t> <t>han lät vatten flyta fram som en flod. <pb/></t>


text:
<t>Se, han slog på klippan,</t> <t>och vatten strömmade fram och bäckar flödade.</t> <t>Men kan han också ge bröd</t> <t>och förse sitt folk med kött?”</t>


text:
<t>Men HERREN hörde dem och blev vred.</t> <t>En eld tändes mot Jakob,</t> <t>vreden växte fram mot Israel,</t>


text:
<t>Men innan de stillat sina begär,</t> <t>innan de hunnit svälja ner maten som de hade i munnen,</t>


text:
<t>upptändes Guds vrede mot dem.</t> <t>Han dödade de starkaste</t> <t>och slog ner Israels unga män. <pb/></t>


text:
<t>Ändå är han barmhärtig och försonar missgärning,</t> <t>han vill inte förgöra.</t> <t>Många gånger höll han tillbaka sin vrede,</t> <t>lät inte sin vredes glöd flamma upp.</t>


text:
<t>Han kom ihåg att de bara var mänskliga varelser</t> <t>som försvinner som en vindpust,</t> <t>för att inte komma åter. <pb/></t>


text:
<t>Hur många gånger gjorde de inte uppror mot honom i öknen</t> <t>och bedrövade honom i ödemarken!</t>


text:
<t>Han förstörde deras vinrankor med hagel</t> <t>och mullbärsfikonträden med slagregn<f>[128]</f>.</t>


text:
<t>Han släppte loss sin glödande vrede över dem,</t> <t>vrede, harm och förbittring,</t> <t>en skara av olycksänglar.</t>


text:
<t>Han gav sin vrede fritt utlopp</t> <t>och skonade inte deras liv,</t> <t>utan lät dem dö av pest.</t>


text:
<t>Han ledde dem till gränsen av sitt heliga land,</t> <t>till det berg som hans makts hand hade erövrat.</t>


text:
<t>Han drev bort folken framför dem,</t> <t>han delade ut deras land som arvedel</t> <t>och lät Israels stammar bosätta sig i deras tält. <pb/></t>


text:
<t>Men de prövade Gud, den Högste, var upproriska mot honom</t> <t>och höll inte hans befallningar.</t>


text:
<t>De retade upp honom med sina offerplatser</t> <t>och gjorde honom svartsjuk med sina avgudabilder.</t>


text:
<t>Han lät sin makt<f>[130]</f> föras bort i fångenskap</t> <t>och överlämnade sin härlighet i fiendehänder.</t>


text:
<t>Deras unga män förtärdes av eld,</t> <t>och för deras unga flickor sjöngs aldrig någon bröllopssång.</t>


text:
<t>Där byggde han sin helgedom likt höjderna,</t> <t>lika orubbligt som jorden som han grundlagt för evigt.</t>


text:
<t>Från fåren hämtade han honom,</t> <t>för att bli herde för hans folk Jakob,</t> <t>för Israel, hans arvedel.</t>


text:
<pb/><e>En psalm av Asaf.</e> <pb/><t>Gud, främmande folk har angripit din arvedel.</t> <t>De har orenat ditt heliga tempel</t> <t>och lagt Jerusalem i ruiner.</t>


text:
<t>De har gett dina tjänares döda kroppar</t> <t>till mat åt himlens fåglar</t> <t>och dina frommas kroppar åt vilda djur.</t>


text:
<t>De har utgjutit deras blod som vatten överallt i Jerusalem.</t> <t>Det finns ingen kvar för att begrava dem.</t>


text:
<t>Vi föraktas av våra grannar,</t> <t>vi hånas och bespottas av dem som finns runt omkring oss. <pb/></t>


text:
<t>HERRE, hur länge ska din vrede vara? För evigt?</t> <t>Hur länge ska din svartsjuka brinna som eld?</t>


text:
<t>Ös ut din vrede över de folk som inte känner dig,</t> <t>över riken som inte åkallar ditt namn,</t>


text:
<t>Lasta inte oss för våra fäders synder.</t> <t>Låt oss snart få möta din barmhärtighet,</t> <t>för vi är i stor nöd.</t>


text:
<t>Hjälp oss, Gud, du vår räddare,</t> <t>för ditt namns äras skull.</t> <t>Befria oss och sona våra synder</t> <t>för ditt namns skull.</t>


text:
<t>Varför skulle folken få säga:</t> <t>”Var är deras Gud?”</t> <t>Låt det bli känt för folken inför våra ögon</t> <t>hur du hämnas dina tjänares blod!</t>


text:
<t>Låt fångarnas klagan få nå fram till dig,</t> <t>skona de dödsdömdas liv med din starka arm. <pb/></t>


text:
<t>Då vill vi, ditt folk och får i din hjord,</t> <t>prisa dig i evighet.</t> <t>Från generation till generation</t> <t>vill vi lovprisa dig.</t>


text:
<pb/><t>Israels herde, lyssna,</t> <t>du som leder Josef som en hjord!</t> <t>Du, som tronar över keruberna,</t> <t>träd fram i glans</t>


text:
<t>Härskarornas Gud, upprätta oss!</t> <t>Låt ditt ansikte lysa,</t> <t>så att vi blir räddade! <pb/></t>


text:
<t>Den bredde ut sina grenar mot havet</t> <t>och sina skott ända till floden<f>[133]</f>. <pb/></t>


text:
<t>Varför har du brutit ner dess murar,</t> <t>så att vem som helst som går förbi kan plocka av den?</t>


text:
<t>De har huggit ner den och bränt den,</t> <t>men de ska förgås inför din tillrättavisande blick.</t>


text:
<t>Då ska vi inte mer vika bort från dig.</t> <t>Håll oss vid liv så att vi alltid kan åkalla ditt namn. <pb/></t>


text:
<t>Han bestämde det till en förordning åt Josef</t> <t>när han drog ut ur Egyptens land. <pb/>Jag hörde ett språk som jag inte förstod.<f>[134]</f> <pb/></t>


text:
<t>Du ropade i din nöd,</t> <t>och jag räddade dig.</t> <t>Jag svarade från åskmolnet,</t> <t>och jag prövade dig vid Merivas vatten. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Hos dig får inte finnas någon främmande gud,</t> <t>och du får inte tillbe någon utländsk gud.</t>


text:
<t>Jag är HERREN, din Gud,</t> <t>som förde dig ut ur Egypten.</t> <t>Öppna din mun, och jag kommer att fylla den. <pb/></t>


text:
<t>Därför lät jag dem gå sina egna hårdhjärtade vägar</t> <t>och leva som de själva ville. <pb/></t>


text:
<t>De som hatar HERREN skulle tvingas krypa inför honom</t> <t>och deras straff vara för evigt.<f>[135]</f></t>


text:
<t>Men mitt folk skulle jag låta äta det finaste vete</t> <t>och mätta dem med honung ur klippan.”</t>


text:
<pb/><e>En psalm av Asaf.</e> <pb/><t>Gud står i gudaförsamlingen,</t> <t>han håller dom bland gudarna.<f>[136]</f> <pb/></t>


text:
<t>Men de fattar ingenting och vet ingenting,</t> <t>de vandrar i mörker.</t> <t>Jordens grundvalar vacklar. <pb/></t>


text:
<t>”Kom,” säger de, ”låt oss utplåna detta folk,</t> <t>så att ingen längre kommer ihåg Israels namn.” <pb/></t>


text:
<t>Också Assyrien har förenat sig med dem</t> <t>och lånat ut sin styrka åt Lots ättlingar. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Låt det gå deras mäktiga som Orev och Seev</t> <t>och alla deras furstar som Sevach och Salmunna,</t>


text:
<t>Jag längtar innerligen till HERRENS gårdar.</t> <t>Med kropp och själ jublar jag inför dig,</t> <t>du den levande Guden.</t>


text:
<t>Även sparven har funnit ett hem och svalan ett bo åt sig</t> <t>där den kan lägga sina ungar:</t> <t>dina altaren, härskarornas HERRE,</t> <t>min kung och min Gud!</t>


text:
<t>Lyckliga är de som kan bo i ditt hus</t> <t>och alltid sjunga lovsånger till dig. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Lyckliga är de som har sin styrka i dig,</t> <t>de som lagt pilgrimsvandringen på sitt hjärta.</t>


text:
<t>När de vandrar genom Bakaträdens dal</t> <t>blir den fylld av källor,</t> <t>och höstregnet täcker den med välsignelser.<f>[139]</f></t>


text:
<t>En enda dag i dina förgårdar</t> <t>är bättre än tusen andra dagar.</t> <t>Jag vill hellre stå vid tröskeln till min Guds hus</t> <t>än uppehålla mig i de gudlösas tält.</t>


text:
<t>HERREN Gud är sol och sköld.</t> <t>HERREN ger nåd och ära.</t> <t>Han undanhåller inget gott från dem</t> <t>som lever ostraffligt. <pb/></t>


text:
<t>Ska du alltid vara vred på oss?</t> <t>Ska din vrede sträcka sig även till kommande generationer?</t>


text:
<t>Jag vill höra vad Gud säger.</t> <t>HERREN talar frid till sitt folk, till sina fromma,</t> <t>men må de inte återvända till dårskap.</t>


text:
<t>Hans frälsning är verkligen nära dem som fruktar honom,</t> <t>för att hans härlighet ska bo i vårt land. <pb/></t>


text:
<pb/><e>En bön av David.</e> <pb/><t>Hör mig, HERRE, svara mig,</t> <t>för jag är fattig och hjälplös.</t>


text:
<t>Alla folk, som du har skapat,</t> <t>ska komma och böja sig inför dig, Herre,</t> <t>och ära ditt namn.</t>


text:
<t>Lär mig, HERRE, din väg.</t> <t>Jag vill vandra i din sanning.</t> <t>Hjälp mig att helhjärtat vörda ditt namn.</t>


text:
<t>Jag vill prisa dig, Herre, min Gud,</t> <t>av hela mitt hjärta.</t> <t>Jag vill ära ditt namn i evighet,</t>


text:
<t>Gud, arroganta människor har rest sig mot mig.</t> <t>En skara våldsmän är ute efter mitt liv,</t> <t>och de bryr sig inte om dig.</t>


text:
<t>Men du är barmhärtig och nådig, Herre Gud,</t> <t>sen till vrede och stor i nåd och trofasthet.</t>


text:
<t>Vänd dig till mig och var nådig mot mig!</t> <t>Styrk din tjänare och rädda din tjänarinnas son.</t>


text:
<t>Ge mig ett tecken på din godhet,</t> <t>så att de som hatar mig får se det och skämmas,</t> <t>eftersom du, HERRE, har hjälpt mig och tröstat mig.</t>


text:
<pb/><e>Av Korachs ättlingar. En psalm, en sång.</e> <pb/><t>Dess grund är lagd på de heliga bergen.</t>


text:
<t>”Bland dem som känner mig</t> <t>ska jag räkna Rahav<f>[140]</f> och Babylonien</t> <t>och också Filisteen, Tyros och Kush.</t> <t>Dessa är födda här.”</t>


text:
<pb/><e>En sång, en psalm av Korachs ättlingar. För körledaren, till Mahalat-leannót. Maskil. Av esrachiten Heman.<f>[141]</f></e>


text:
<t>Jag har lagts<f>[142]</f> bland de döda,</t> <t>likt de stupade som ligger i graven,</t> <t>de som är bortglömda och som inte mer får någon hjälp av dig. <pb/></t>


text:
<t>Du har drivit mina vänner ifrån mig</t> <t>och fyllt dem med avsky för mig.</t> <t>Jag är fångad och finner ingen utväg.</t>


text:
<t>Jag kan inte längre se på grund av all gråt. <pb/>Varje dag ropar jag till dig, HERRE,</t> <t>jag sträcker ut mina händer mot dig.</t>


text:
<t>Gör du under för de döda?</t> <t>Reser sig deras andar<f>[143]</f> för att prisa dig? <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Ända från min ungdom har jag varit plågad och nära döden.</t> <t>Jag lider av all förtvivlan som du sänder över mig och orkar inte mer.</t>


text:
<pb/><t>I evighet vill jag sjunga om HERRENS nåd,</t> <t>för alla kommande generationer vill jag göra din trofasthet känd.</t>


text:
<t>’Jag ska låta din ätt bestå för evigt</t> <t>och befästa din tron från generation till generation.’ ” <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>HERRE, härskarornas Gud, vem är som du?</t> <t>Du är mäktig, HERRE,</t> <t>och din trofasthet omger dig. <pb/></t>


text:
<t>Rättfärdighet och rättvisa är grunden för din tron,</t> <t>nåd och trofasthet går framför dig.</t>


text:
<t>Lyckliga är de människor som förstår att jubla inför dig,</t> <t>HERRE, de vandrar i ljuset av din närhet.</t>


text:
<t>I en syn talade du en gång</t> <t>till dina fromma och sa:</t> <t>”Jag har gett en krigare styrka,</t> <t>jag har upphöjt en ung man bland folket.</t>


text:
<t>HERRE, hur länge ska du hålla dig gömd,</t> <t>hur länge kommer din vrede att brinna som eld?</t>


text:
<t>Kan en människa leva och slippa se döden?</t> <t>Vem kan rädda sig undan dödsrikets makt? <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<pb/><e>En bön av gudsmannen Mose.</e> <pb/><t>Herre, du har varit vår tillflykt</t> <t>från generation till generation.</t>


text:
<t>Innan bergen föddes, innan du frambringade jorden och världen,</t> <t>fanns du, Gud, från evighet till evighet. <pb/></t>


text:
<t>Vi blir sjuttio år,</t> <t>kanske åttio, om krafterna räcker.</t> <t>Men våra flyende<f>[145]</f> år är möda och besvär.</t> <t>Snart har de försvunnit, och vi är borta.</t>


text:
<t>Ge oss glädje lika många dagar som du har plågat oss,</t> <t>lika många år som vi har sett det onda.</t>


text:
<t>han<f>[147]</f> säger: ”HERREN är min tillflykt och min borg,</t> <t>min Gud, som jag förtröstar på.” <pb/></t>


text:
<t>Med sina vingar täcker han dig,</t> <t>under dem finner du tillflykt.</t> <t>Hans trofasthet är en sköld och en skyddsmur.</t>


text:
<t>Även om tusen faller vid din sida,</t> <t>tiotusen till höger om dig,</t> <t>drabbas inte du.</t>


text:
<t>”Eftersom han älskar mig,</t> <t>ska jag rädda honom.</t> <t>Jag ska skydda honom,</t> <t>eftersom han känner mitt namn.</t>


text:
<t>När han ropar på mig,</t> <t>ska jag svara honom.</t> <t>Jag ska vara med honom i nöden,</t> <t>rädda honom och ge honom ära.</t>


text:
<t>att fastän de gudlösa blomstrar som gräs</t> <t>och alla de som gör orätt frodas,</t> <t>så väntar dem bara evigt fördärv. <pb/></t>


text:
<t>Dina fiender, HERRE, dina fiender ska gå under,</t> <t>och alla som gjort orätt ska skingras.</t>


text:
<t>Men mig har du gjort stark som en behornad vildoxe;</t> <t>du har smort mig med nypressad olja.</t>


text:
<t>Jag får se hur mina fiender lider nederlag</t> <t>och höra hur det går för de onda som reser sig mot mig. <pb/></t>


text:
<pb/><t>HERREN är kung.</t> <t>Han är klädd i majestät.</t> <t>HERREN har klätt sig och utrustat sig med styrka.</t> <t>Därför står jorden fast</t> <t>och kan inte rubbas.</t>


text:
<t>Floderna höjde sig, HERRE,</t> <t>floderna höjde sin röst,</t> <t>floderna höjde sina dånande vågor.</t>


text:
<t>Väldigare än bruset av stora vatten,</t> <t>väldigare än havets mäktiga vågor</t> <t>är HERREN i höjden. <pb/></t>


text:
<t>Skulle han som tillrättavisar folken inte straffa?</t> <t>Skulle han som undervisar människan inte veta?</t>


text:
<t>Ty rättfärdigheten ska åter gälla i domen,</t> <t>och alla som har uppriktiga hjärtan ska rätta sig efter det. <pb/></t>


text:
<t>Han låter deras orätt komma över dem själva,</t> <t>han krossar dem för deras ondska,</t> <t>HERREN, vår Gud förgör dem.</t>


text:
<t>Hans är havet, för han har gjort det,</t> <t>och det torra landet, som hans händer har format. <pb/></t>


text:
<t>för han är vår Gud! Vi är hans folk,</t> <t>fåren i hans hjord och i hans omsorg. <pb/>Om ni idag hör hans röst:</t>


text:
<t>I fyrtio år var jag förbittrad på detta släkte,</t> <t>och jag sa:</t> <t>’Detta folk far vilse i sina hjärtan.</t> <t>De känner inte mina vägar.’</t>


text:
<t>Säg bland folken: ”HERREN regerar!”</t> <t>Världen står fast, den kan inte rubbas.</t> <t>Han dömer folken med rättvisa. <pb/></t>


text:
<t>inför HERREN, ty han kommer för att döma jorden.</t> <t>Han ska döma världen i rättfärdighet</t> <t>och folken med trofasthet.</t>


text:
<pb/><t>HERREN är kung!</t> <t>Låt hela jorden brista ut i jubel,</t> <t>kustländerna långt borta glädja sig! <pb/></t>


text:
<t>De som tillber gudabilder ska alla komma på skam,</t> <t>de som skryter med sina avgudar,</t> <t>för alla gudar måste böja sig inför honom. <pb/></t>


text:
<t>Hata det onda, ni som älskar HERREN.</t> <t>Han bevarar sina frommas liv</t> <t>och räddar dem ur de gudlösas våld.</t>


text:
<pb/><e>En psalm</e> <pb/><t>Sjung en ny sång till HERREN,</t> <t>för han har gjort under!</t> <t>Genom sin väldiga kraft och helighet</t> <t>har han vunnit seger.</t>


text:
<t>Han har tänkt på sin nåd och trofasthet mot israeliterna,</t> <t>ända till jordens ändar har man sett den räddning som vår Gud ger. <pb/></t>


text:
<pb/><t>HERREN är kung!</t> <t>Folken bävar.</t> <t>Han har sin tron på keruberna.</t> <t>Jorden darrar.</t>


text:
<t>Kungen som är mäktig älskar det rätta,</t> <t>du upprätthåller rättvisan,</t> <t>du gör det som är rätt och rättfärdigt i Jakob.</t>


text:
<t>Mose och Aron var bland hans präster,</t> <t>Samuel bland dem som åkallade honom,</t> <t>de ropade till HERREN,</t> <t>och han svarade dem.</t>


text:
<t>Han talade till dem från molnstoden,</t> <t>och de höll hans befallningar och de föreskrifter han gav dem. <pb/></t>


text:
<t>HERRE, vår Gud,</t> <t>du svarade dem</t> <t>och var för dem en Gud som förlät dem</t> <t>men som också straffade dem när de handlade fel.</t>


text:
<t>Ära HERREN, vår Gud!</t> <t>Be till honom på hans heliga berg!</t> <t>Helig är HERREN, vår Gud.</t>


text:
<t>Besinna att HERREN är Gud!</t> <t>Han har skapat oss, och inte vi själva.</t> <t>Vi är hans folk, får i hans hjord. <pb/></t>


text:
<t>Gå in genom hans portar med tacksägelse,</t> <t>in till hans förgårdar med lovsång.</t> <t>Prisa honom och välsigna hans namn.</t>


text:
<t>För HERREN är god, hans nåd varar i evighet,</t> <t>och hans trofasthet från generation till generation.</t>


text:
<pb/><e>Av David. En psalm.</e> <pb/><t>Jag vill sjunga om din nåd och rättvisa, HERRE.</t> <t>Jag vill sjunga en lovsång till dig!</t>


text:
<t>Jag vill leva ett klanderfritt liv.</t> <t>När kommer du till min hjälp? <pb/>Jag vill leva med ett rent hjärta i mitt eget hem.</t>


text:
<t>Det som är ont och fördärvligt</t> <t>vill jag inte sträva efter  —  </t> <t>jag hatar dem som handlar trolöst</t> <t>och vill inte bli inblandad i något sådant.</t>


text:
<t>Den som i hemlighet förtalar sina medmänniskor vill jag krossa.</t> <t>Jag tänker inte tillåta högmod och stolthet. <pb/></t>


text:
<t>Min blick ska vara fäst vid de trofasta i landet,</t> <t>och de ska få bo hos mig.</t> <t>Den som lever ett klanderfritt liv</t> <t>ska få vara i min tjänst. <pb/></t>


text:
<t>Den som handlar svekfullt får inte bo i mitt hus,</t> <t>och lögnaren blir inte accepterad hos mig. <pb/></t>


text:
<t>Varje morgon kommer jag att krossa de onda i landet</t> <t>och utrota från HERRENS stad alla som gör orätt.</t>


text:
<t>Dölj dig inte för mig när jag är i nöd.</t> <t>Lyssna, och skynda dig att svara mig när jag ropar. <pb/></t>


text:
<t>Men du, HERRE, regerar i evighet,</t> <t>och från generation till generation ska man komma ihåg dig.</t>


text:
<t>Du ska gripa in</t> <t>och visa nåd mot Sion.</t> <t>Nu är det dags att visa medlidande med det,</t> <t>nu har den tiden kommit.</t>


text:
<t>Detta ska skrivas ner för kommande generationer,</t> <t>för att folk som han kommer att skapa<f>[149]</f> ska prisa HERREN.</t>


text:
<t>Han har gjort mig kraftlös trots att jag är i mina bästa år.</t> <t>Han har förkortat min levnadstid.</t>


text:
<t>Jag säger:</t> <t>”Min Gud, ryck inte bort mig mitt i livet,</t> <t>du som själv lever från generation till generation!</t>


text:
<t>De ska försvinna, men du består.</t> <t>De är alla som utslitna kläder som du byter ut,</t> <t>och de försvinner.</t>


text:
<pb/><e>Av David.</e> <pb/><t>Lova<f>[150]</f> HERREN, min själ!</t> <t>Hela mitt innersta ska prisa hans heliga namn.</t>


text:
<t>Han handlar inte med oss som våra synder förtjänar,</t> <t>han lönar oss inte efter våra missgärningar.</t>


text:
<t>Som en far förbarmar sig över barnen</t> <t>så förbarmar sig HERREN över dem som fruktar honom.</t>


text:
<t>Men HERRENS nåd varar från evighet till evighet</t> <t>mot dem som fruktar honom,</t> <t>och hans rättfärdighet till kommande generationer,</t>


text:
<pb/><t>Lova HERREN, min själ! <pb/>HERRE, min Gud, du är hög och stor,</t> <t>du är klädd i majestät och prakt!</t>


text:
<t>Över vattnen har han timrat sina salar.</t> <t>Molnen är hans vagnar,</t> <t>och han rider på vindens vingar.</t>


text:
<t>Du låter gräset växa upp åt boskapen</t> <t>och örter åt människan att odla.</t> <t>Så växer det fram mat ur jorden</t>


text:
<t>och vin som gör människan glad,</t> <t>olja som får hennes ansikte att skina</t> <t>och bröd som ger henne styrka.</t>


text:
<t>De höga bergen tillhör stengetterna,</t> <t>och klippgrävlingarna finner skydd bland klipporna. <pb/></t>


text:
<t>HERRE, hur många är inte dina verk!</t> <t>I vishet har du gjort alltsammans,</t> <t>och jorden är full av dina skapelser.</t>


text:
<t>Där finns det stora och vida havet,</t> <t>som myllrar av otaliga livsformer,</t> <t>av både stora och små djur.</t>


text:
<t>Men om du vänder dig bort från dem</t> <t>blir de förskräckta.</t> <t>När du tar deras livsande ifrån dem</t> <t>dör de och blir åter jord.</t>


text:
<t>Jag vill sjunga till HERREN, så länge jag lever.</t> <t>Jag vill prisa min Gud så länge jag är till.</t>


text:
<t>Låt syndarna förgås från jorden</t> <t>och de onda inte längre få finnas till! <pb/>Lova HERREN, min själ. <pb/>Halleluja<f>[151]</f>!</t>


text:
<t>Han sände mörker, så att allting blev mörkt.</t> <t>De hade inte<f>[152]</f> gjort uppror mot hans ord.</t>


text:
<t>Han slog ner deras vinrankor och fikonträd,</t> <t>och alla träd vräktes omkull i deras land.</t>


text:
<t>Sedan förde han dem ut ur landet med silver och guld,</t> <t>och det fanns ingen i dess stammar som stapplade.</t>


text:
<t>Egypterna gladde sig när de gav sig iväg,</t> <t>för de hade drabbats av fasor för Israels skull. <pb/></t>


text:
<t>Han öppnade en klippa, och vattnet forsade fram.</t> <t>Det flöt som en flod genom det torra landet. <pb/></t>


text:
<t>Tänk på mig, HERRE,</t> <t>när du visar välvilja mot ditt folk!</t> <t>Kom till min hjälp med din räddning!</t>


text:
<t>Låt mig få se det goda hos dina utvalda</t> <t>och dela ditt folks glädje,</t> <t>prisa dig tillsammans med dem</t> <t>som är din egendom. <pb/></t>


text:
<t>Våra fäder i Egypten förstod inte Herrens under.</t> <t>De glömde hans nådegärningar</t> <t>och gjorde uppror vid Sävhavet.</t>


text:
<t>Han riktade sin befallning mot Sävhavet, och det blev torrt.</t> <t>Han ledde dem genom djupen som genom en öken.</t>


text:
<t>Då gav han dem vad de begärde,</t> <t>men han sände också förödande sjukdomar över dem.<f>[154]</f> <pb/></t>


text:
<t>Därför bestämde han sig för att förgöra dem.</t> <t>Men Mose, hans utvalde, ställde sig framför honom</t> <t>för att hålla tillbaka hans vrede,</t> <t>så att han inte skulle förinta dem. <pb/></t>


text:
<t>och att deras barn skulle skingras bland främmande folk</t> <t>och spridas ut till andra länder. <pb/></t>


text:
<t>De förenade sig med Baal-Pegor,</t> <t>och de åt offer som offrats till livlösa avgudar.<f>[155]</f></t>


text:
<t>De var upproriska mot hans ande, så</t> <t>att han<f>[156]</f> talade utan att tänka efter. <pb/></t>


text:
<t>De utgöt oskyldigt blod, sina söners och döttrars,</t> <t>som de offrade åt Kanaans avgudar,</t> <t>och landet blev vanhelgat genom dessas blod.</t>


text:
<t>Gång på gång befriade han dem,</t> <t>men de fortsatte att göra uppror,</t> <t>och de sjönk allt djupare i sin synd.</t>


text:
<t>Rädda oss, HERRE, vår Gud!</t> <t>Samla oss från dessa folk,</t> <t>så att vi får prisa ditt heliga namn</t> <t>och tacka och lova dig. <pb/></t>


text:
<t>Lovad vare HERREN, Israels Gud, från evighet till evighet! <pb/>Och allt folket ska säga: ”Amen!” <pb/>Halleluja!</t>


text:
<t>Han gav vatten till den törstige</t> <t>och den hungriges själ mättade han med sitt goda. <pb/></t>


text:
<t>De reste sig mot himlen</t> <t>och störtade sedan mot djupen.</t> <t>Modet svek dem i olyckan,</t>


text:
<t>De gladde sig över att det hade blivit lugnt,</t> <t>och han förde dem till den hamn dit de ville.</t>


text:
<t>Han välsignar dem, och de får många barn.</t> <t>Han låter inte heller deras boskapshjordar minska. <pb/></t>


text:
<t>Men han lyfter de fattiga ur deras förtryck</t> <t>och låter deras familjer föröka sig som hjordar.</t>


text:
<pb/><t>Gud, mitt hjärta är orubbligt.</t> <t>Jag vill sjunga och spela</t> <t>av hela min själ till din ära<f>[158]</f>.</t>


text:
<t>HERRE, jag vill prisa dig bland folken,</t> <t>inför alla människor vill jag sjunga lovsång till dig.</t>


text:
<t>Moab är mitt tvättfat,</t> <t>mot Edom ska jag kasta min sko,</t> <t>och över filistéerna ska jag höja ett segerrop.” <pb/></t>


text:
<t>Gudlösa och falska människor har gått till attack mot mig.</t> <t>De ljuger och talar illa om mig.</t>


text:
<t>Och när han ställs inför rätta, låt honom då finnas skyldig.</t> <t>Till och med hans bön ska räknas som synd.</t>


text:
<t>eftersom han inte ville visa nåd</t> <t>utan förföljde de betryckta och fattiga och bedrövade</t> <t>för att döda dem.</t>


text:
<t>Han älskade att förbanna,</t> <t>och förbannelsen träffade honom själv.</t> <t>Han ville inte välsigna,</t> <t>och så förblir välsignelsen långt borta från honom.</t>


text:
<t>Han tog på sig förbannelse som en klädedräkt,</t> <t>den gick in i hans inre som vatten</t> <t>och som olja in i hans skelett.</t>


text:
<t>Låt den nu vara för honom som en klädnad han sveper om sig</t> <t>och som ett bälte han för alltid spänner om sig.</t>


text:
<t>Men HERRE, min Herre, hjälp mig för ditt namns skull,</t> <t>och befria mig i din kärlek och godhet.</t>


text:
<t>De kan förbanna, men du välsignar.</t> <t>När de anfaller ska de komma på skam,</t> <t>men din tjänare gläder sig.</t>


text:
<pb/><f>[160]</f> <e>En psalm av David.</e> <pb/><t>HERREN sa till min Herre:</t> <t>”Sätt dig på min högra sida</t> <t>tills jag har lagt dina fiender</t> <t>som en pall under dina fötter.”</t>


text:
<t>Villigt kommer ditt folk,</t> <t>när du intar makten.</t> <t>I helig prakt, ur morgongryningen</t> <t>kommer den unga skaran till dig, som dagg.<f>[161]</f> <pb/></t>


text:
<t>HERREN har svurit och kommer inte att ändra sig:</t> <t>”Du är präst för evigt, så som Melkisedek.” <pb/></t>


text:
<t>Han dömer folken,</t> <t>överallt samlas lik,</t> <t>och han krossar hövdingar på hela jorden.<f>[162]</f></t>


text:
<pb/><t>Halleluja! <pb/>Jag vill prisa HERREN av hela mitt hjärta</t> <t>i de rättsinnigas råd, i församlingen. <pb/></t>


text:
<t>Majestätiska och underbara är hans gärningar,</t> <t>och hans rättfärdighet består för alltid.</t>


text:
<t>Han befriade sitt folk</t> <t>och slöt ett evigt förbund.</t> <t>Heligt och värt att frukta är hans namn. <pb/></t>


text:
<t>Att frukta HERREN är början till vishet,</t> <t>de som följer hans vilja ska vinna insikt.</t> <t>Lovprisningen till honom varar i evighet.</t>


text:
<pb/><t>Halleluja! <pb/>Lycklig är den som fruktar HERREN</t> <t>och gläder sig över hans befallningar. <pb/></t>


text:
<t>Ett ljus bryter fram i mörkret för den rättsinnige,</t> <t>den nådige, barmhärtige och rättfärdige.</t>


text:
<t>Det går väl för den som är generös och ger lån,</t> <t>den som handlar rättvist i allt han gör.</t>


text:
<t>Han är inte rädd för dåliga nyheter,</t> <t>han har en inre trygghet</t> <t>och förtröstar på HERREN.</t>


text:
<t>Hans hjärta är lugnt,</t> <t>han är inte rädd,</t> <t>till sist får han se sina fiender falla.</t>


text:
<t>Han strör ut och ger åt de fattiga.</t> <t>Hans rättfärdighet består för evigt,</t> <t>och hans horn blir upplyft och ärat<f>[163]</f>. <pb/></t>


text:
<t>Den gudlöse ser det,</t> <t>han blir rasande och skär tänder.</t> <t>Han förgås,</t> <t>och de ondas längtan blir till intet.</t>


text:
<t>Han låter den barnlösa hustrun få ett hem</t> <t>som en lycklig mor till barnen. <pb/>Halleluja!</t>


text:
<pb/><t>Inte åt oss, HERRE, inte åt oss,</t> <t>utan åt ditt namn ge ära,</t> <t>för din nåds och din trofasthets skull. <pb/></t>


text:
<t>De har händer, men kan inte gripa,</t> <t>och fötter, men kan inte gå.</t> <t>De ger inga ljud ifrån sin strupe.</t>


text:
<t>HERREN tänker på oss</t> <t>och vill välsigna Israels folk,</t> <t>han vill välsigna Arons släkt.</t>


text:
<t>Han har böjt sig ner och lyssnat till mig.</t> <t>Därför ska jag be till honom så länge jag lever. <pb/></t>


text:
<t>Dödens snaror omslöt mig,</t> <t>dödsrikets fasor höll mig i sitt grepp,</t> <t>nöd och förtvivlan kom över mig.</t>


text:
<t>Du har räddat mig från döden,</t> <t>mina ögon från tårar</t> <t>och mina fötter från att snava.</t>


text:
<t>HERRE, jag är ju din tjänare,</t> <t>jag är din tjänare, din tjänarinnas son,</t> <t>du har befriat mig från mina bojor. <pb/></t>


text:
<t>I mitt trångmål ropade jag till HERREN,</t> <t>och han svarade mig</t> <t>och förde mig ut till en rymlig plats.</t>


text:
<t>HERREN är med mig, och han hjälper mig.</t> <t>Jag ska triumfera över dem som hatar mig. <pb/></t>


text:
<t>De svärmade runt mig som bin,</t> <t>men de slocknade lika fort som en eld bland törnbuskar.</t> <t>I HERRENS namn höll jag dem borta från mitt liv. <pb/></t>


text:
<t>Glädje och segerrop hörs från de rättfärdigas tält:</t> <t>”HERREN har med makt utfört väldiga gärningar.</t>


text:
<t>HERREN är Gud och ger oss ljus.</t> <t>Låt oss gå i en procession tillsammans,</t> <t>med kvistar i händerna,</t> <t>fram till altarets horn!<f>[167]</f> <pb/></t>


text:
<t>Jag sträcker mina händer mot dina bud, som jag älskar.</t> <t>Jag tänker på dina budord. <pb/></t>


text:
<t>De oförskämda smutskastar mig med lögner,</t> <t>men jag håller mig helhjärtat till dina stadgar.</t>


text:
<t>Din lag som du uttalat är mer värdefull för mig</t> <t>än stora mängder av silver och guld. <pb/></t>


text:
<t>Dina händer har gjort mig och format mig.</t> <t>Ge mig nu insikt så att jag lär mig dina bud.</t>


text:
<t>HERRE, jag vet att dina beslut är rättfärdiga,</t> <t>och det är i trofasthet du låtit mig lida.</t>


text:
<t>Låt de oförskämda få skämmas,</t> <t>för de har smutskastat mig med lögn.</t> <t>Jag däremot vill tänka på dina stadgar.</t>


text:
<t>Mina ögon mattas av längtan efter ditt löfte.</t> <t>Och jag frågar: ”När ska du trösta mig?”</t>


text:
<t>De har nära nog utplånat mig från jorden,</t> <t>och ändå har jag inte brutit mot dina stadgar.</t>


text:
<t>Din trofasthet består från generation till generation.</t> <t>Du har skapat jorden, och den består.</t>


text:
<t>Stöd mig, så som du lovat, så att jag får leva,</t> <t>och svik mig inte i det jag hoppas på.</t>


text:
<t>Jag har gjort vad som är rättfärdigt och rättvist,</t> <t>utlämna mig inte till mina förtryckare.</t>


text:
<t>Låt det gå väl för din tjänare, så som du lovat,</t> <t>och låt inte de oförskämda förtrycka mig.</t>


text:
<t>Därför betraktar jag alla dina stadgar som rätta,</t> <t>all slags falskhet avskyr jag. <pb/></t>


text:
<t>Dina förordningar är rättfärdiga för evigt.</t> <t>Ge mig förstånd, så att jag får leva. <pb/></t>


text:
<t>Ur djupet av mitt hjärta ropar jag till dig.</t> <t>Svara mig, HERRE, så ska jag följa dina bud!</t>


text:
<t>För länge sedan lärde jag känna dina befallningar,</t> <t>jag vet att du har fastställt dem för evigt. <pb/></t>


text:
<t>Jag har vandrat bort som ett vilsegånget får.</t> <t>Kom du och sök reda på mig, din tjänare,</t> <t>för jag har inte glömt bort dina bud.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång.<f>[169]</f></e> <pb/><t>I min nöd ropade jag till HERREN,</t> <t>och han svarade mig.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång.</e> <pb/><t>Jag ser upp mot bergen.</t> <t>Varifrån ska min hjälp komma?</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång. Av David.</e> <pb/><t>Jag blev glad när man sa till mig:</t> <t>”Kom, så går vi till HERRENS hus.”</t>


text:
<t>Dit går stammarna upp,</t> <t>HERRENS stammar</t> <t>—  det är en förordning åt Israel  —  </t> <t>för att prisa HERREN.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång.</e> <pb/><t>Jag lyfter min blick upp till dig,</t> <t>till dig som bor i himlen.</t>


text:
<t>Som en tjänare ser på sin herres hand,</t> <t>som en tjänarinna sin husfrus hand,</t> <t>så ser vi upp till HERREN, vår Gud,</t> <t>tills han visar oss nåd. <pb/></t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång. Av David.</e> <pb/><t>Om HERREN inte hade stått på vår sida</t> <t>—  så ska Israel säga  —  </t>


text:
<t>Vi har kommit undan,</t> <t>som en fågel från jägarens snara.</t> <t>Snaran har gått sönder,</t> <t>och vi har kommit undan.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång.</e> <pb/><t>De som litar på HERREN är som berget Sion,</t> <t>det kan inte rubbas utan består för evigt.</t>


text:
<t>Liksom bergen omger Jerusalem,</t> <t>så omger HERREN sitt folk,</t> <t>nu och för evigt. <pb/></t>


text:
<t>De gudlösas spira ska inte vila över de rättfärdigas land,</t> <t>för att inte locka de rättfärdiga till att göra det som är orätt. <pb/></t>


text:
<t>Men de som viker av på avvägar</t> <t>ska HERREN föra bort tillsammans med dem som gör orätt. <pb/>Frid över Israel!</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång.</e> <pb/><t>När HERREN förde tillbaka Sions fångar,</t> <t>var det som om vi drömde.</t>


text:
<t>Vi skrattade högt och sjöng av glädje, vi jublade.</t> <t>Bland folken sades det:</t> <t>”HERREN har gjort stora ting för dem!”</t>


text:
<t>Gråtande går de ut med säden de ska så,</t> <t>men med jubel kommer de tillbaka och bär sina kärvar.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång. Av Salomo.</e> <pb/><t>Om inte HERREN bygger huset,</t> <t>är byggnadsarbetarnas möda till ingen nytta.</t> <t>Om inte HERREN vakar över staden,</t> <t>står vaktposten förgäves på sin plats.</t>


text:
<t>Det är meningslöst att stiga upp tidigt</t> <t>och gå sent till sängs</t> <t>för att kunna äta det bröd ni slitit för.</t> <t>Gud ger sina vänner vila.<f>[172]</f> <pb/></t>


text:
<t>Lycklig är den man som har sitt koger fyllt med dem.</t> <t>De kommer inte på skam inför fienden i rätten.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång.</e> <pb/><t>Lycklig är den som fruktar HERREN</t> <t>och vandrar på hans vägar.</t>


text:
<t>Det du arbetat ihop får du äta av.</t> <t>Du ska vara lycklig,</t> <t>och det ska gå dig väl.</t>


text:
<t>Din hustru ska likna en fruktbar vinstock i ditt hus</t> <t>och dina barn olivplantor vid ditt bord.</t>


text:
<t>HERREN ska välsigna dig från Sion.</t> <t>Du ska få se Jerusalems välgång</t> <t>så länge du lever,</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång.</e> <pb/><t>”De har förtryckt mig mycket ända från min ungdom,”</t> <t>ska Israel säga,</t>


text:
<t>Och ingen som går förbi dem ropar:</t> <t>”HERRENS välsignelse är över er!</t> <t>Vi välsignar er i HERRENS namn.”</t>


text:
<t>Jag väntar på Herren mer än väktarna på morgonen,</t> <t>ja, mer än väktarna på morgonen. <pb/></t>


text:
<t>Israel, hoppas på HERREN,</t> <t>för hos HERREN finns nåd,</t> <t>hos honom finns full befrielse.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång. Av David.</e> <pb/><t>HERRE, jag är inte stolt och högfärdig.</t> <t>Jag går inte in i stora ting,</t> <t>sådant som jag inte begriper mig på.</t>


text:
<t>Nej, jag har lugnat ner mig och är stilla,</t> <t>som ett spädbarn,</t> <t>som ett litet barn i sin mors famn. <pb/></t>


text:
<pb/><t>HERRE, kom ihåg allt lidande som David fick utstå.</t> <t>Han svor en ed inför HERREN,</t> <t>gav ett löfte inför Jakobs Mäktige:</t>


text:
<t>HERREN har svurit David en ed,</t> <t>som han aldrig tar tillbaka:</t> <t>”Dina egna ättlingar</t> <t>ska jag låta sitta på din tron.</t>


text:
<t>Om dina söner håller mitt förbund</t> <t>och mina befallningar som jag ger dem,</t> <t>ska även deras söner för alltid sitta på din tron.” <pb/></t>


text:
<t>Här vill jag låta ett horn<f>[174]</f> växa upp åt David;</t> <t>jag har satt upp en lampa åt min smorde.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång. Av David.</e> <pb/><t>Vad underbart och skönt det är</t> <t>när bröder kan bo tillsammans i harmoni. <pb/></t>


text:
<t>Det är som den dyrbara oljan på huvudet,</t> <t>som rinner ner i skägget,</t> <t>på Arons skägg,</t> <t>ända ner till kraglinningen.</t>


text:
<t>Det är som Hermons dagg</t> <t>som faller ner på Sions berg.</t> <t>För där ger HERREN befallning om välsignelse</t> <t>och liv för evigt.</t>


text:
<pb/><e>En vallfartssång.</e> <pb/><t>Kom och lova HERREN,</t> <t>alla ni HERRENS tjänare,</t> <t>ni som tjänstgör i HERRENS hus varje natt.</t>


text:
<t>Han låter molnen stiga upp vid horisonten,</t> <t>han sänder blixt och regn</t> <t>och han sänder ut vindarna från sina förråd. <pb/></t>


text:
<t>för de som höll oss fångna bad oss sjunga,</t> <t>våra förtryckare<f>[175]</f> krävde glädjesånger av oss:</t> <t>”Sjung för oss en sång från Sion!” <pb/></t>


text:
<t>Låt min tunga fastna i gommen,</t> <t>om jag inte tänker på Jerusalem</t> <t>som min största glädje. <pb/></t>


text:
<t>HERRE, tänk på Jerusalems dag,</t> <t>hur edoméerna ropade:</t> <t>”Riv ner det! Jämna det med marken!”</t>


text:
<t>Du Babylons dotter, du fördärvade,</t> <t>lycklig är den som får ge igen för allt du gjort oss.</t>


text:
<pb/><e>Av David.</e> <pb/><t>Jag vill prisa dig av hela mitt hjärta.</t> <t>Jag vill lova dig med sång inför gudarna.</t>


text:
<t>Jag böjer mig ner, mot ditt heliga tempel,</t> <t>och prisar ditt namn</t> <t>för din nåd och trofasthet.</t> <t>För du har upphöjt ditt namn och ditt ord över allting.</t>


text:
<t>HERREN är den högste, men han ser till de låga.</t> <t>De stolta genomskådar han redan på långt håll.</t>


text:
<t>När jag måste gå igenom nöd,</t> <t>håller du mig vid liv.</t> <t>Du sträcker ut din hand mot mina fienders vrede,</t> <t>och med din mäktiga hand räddar du mig.</t>


text:
<t>HERREN kommer att fullborda sitt verk för mig.</t> <t>HERRE, din nåd varar för evigt.</t> <t>Överge inte dina händers verk.</t>


text:
<pb/><e>För körledaren. En psalm av David.</e> <pb/><t>HERRE, du rannsakar mig och vet allt om mig.</t>


text:
<t>Du vet om jag sitter eller står.</t> <t>Även om du är långt borta från mig</t> <t>vet du vad jag tänker.</t>


text:
<t>Att veta detta är förunderligt för mig,</t> <t>mycket större än vad jag någonsin kan förstå. <pb/></t>


text:
<t>Om jag far upp till himlen är du där,</t> <t>och om jag bäddar åt mig i dödsriket, är du där.</t>


text:
<t>så är inte mörkret mörkt för dig,</t> <t>utan natten lyser som dagen, och mörkret är ljus. <pb/></t>


text:
<t>Jag prisar dig för det förunderliga,</t> <t>att jag är så underbart skapad!</t> <t>Dina verk är förunderliga, det vet jag väl.</t>


text:
<t>Mitt skelett var inte dolt för dig</t> <t>när jag formades i det tysta,</t> <t>när jag vävdes samman i jordens djup.</t>


text:
<t>Du såg mig innan jag föddes.</t> <t>I din bok blev varje bestämd dag i mitt liv inskriven</t> <t>innan någon av dem började.<f>[177]</f> <pb/></t>


text:
<t>Om jag försökte räkna dem</t> <t>skulle de vara fler än sandkornen.</t> <t>När jag vaknar,</t> <t>är jag fortfarande hos dig. <pb/></t>


text:
<t>De vässar sina tungor som ormar,</t> <t>och deras ord är som huggormsgift. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Bevara mig, HERRE, för de gudlösas handlingar,</t> <t>skydda mig från våldsmän som försöker få mig på fall.</t>


text:
<t>De högmodiga sätter ut snaror för mig,</t> <t>de breder ut nät vid vägkanten</t> <t>och lägger ut fällor för mig. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>låt inte de ondas önskningar uppfyllas, HERRE!</t> <t>Låt inte deras planer lyckas, så att de blir högfärdiga! <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Låt brinnande kol falla över dem</t> <t>och kasta ner dem i eld,</t> <t>i djupa hålor som de inte kan ta sig upp ur!</t>


text:
<t>En baktalare ska inte bestå i landet,</t> <t>och en våldsman ska följas av olyckor och slås ner. <pb/></t>


text:
<pb/><e>En psalm av David.</e> <pb/><t>HERRE, jag ropar till dig,</t> <t>skynda dig till mig,</t> <t>lyssna på mig när jag ropar!</t>


text:
<t>Låt min bön bäras fram som rökelse inför dig</t> <t>och mina lyfta händer som ett kvällsoffer. <pb/></t>


text:
<t>Låt mig inte lockas till onda ord,</t> <t>eller till att ta del i gudlösa gärningar</t> <t>i sällskap med dem som gör orätt.</t> <t>Låt mig inte äta av deras läckerheter. <pb/></t>


text:
<t>Låt den rättfärdige slå mig</t> <t>och nådigt tukta mig,</t> <t>det är som olja på mitt huvud.</t> <t>Låt inte mitt huvud avvisa det.</t> <t>Jag riktar mina böner mot dem som gör det onda.<f>[179]</f> <pb/></t>


text:
<t>HERRE, min Herre, jag fäster min blick på dig,</t> <t>till dig tar jag min tillflykt.</t> <t>Överlämna mig inte åt döden!</t>


text:
<pb/><t>Jag ropar med hög röst till HERREN,</t> <t>jag ropar med hög röst till HERREN</t> <t>och ber om nåd.</t>


text:
<t>När jag är färdig att ge upp,</t> <t>vet du hur jag har det.</t> <t>På den väg jag går</t> <t>har de lagt ut snaror för mig.</t>


text:
<t>Se, vid min sida finns ingen som bryr sig om mig.</t> <t>Jag har ingenstans att fly, och ingen frågar efter mig. <pb/></t>


text:
<t>Jag ropar till dig, HERRE, jag säger:</t> <t>”Du är min tillflykt,</t> <t>min del i de levandes land.” <pb/></t>


text:
<t>Lyssna till mitt rop,</t> <t>för jag är förtvivlad.</t> <t>Rädda mig från mina förföljare,</t> <t>för de är starkare än jag.</t>


text:
<t>För mig ut ur mitt fängelse,</t> <t>så att jag kan prisa ditt namn.</t> <t>Då kommer de rättfärdiga att samlas kring mig,</t> <t>för du har varit god mot mig.</t>


text:
<pb/><e>En psalm av David.</e> <pb/><t>HERRE, hör min bön!</t> <t>Lyssna till min åkallan,</t> <t>befria mig i din trofasthet och rättfärdighet.</t>


text:
<t>Min fiende har förföljt mig</t> <t>och krossat mig.</t> <t>Han har placerat mig i mörker,</t> <t>precis som de som dött för länge sedan.</t>


text:
<t>Jag minns tider som gått,</t> <t>jag tänker på allt som du gjort,</t> <t>begrundar dina händers verk.</t>


text:
<t>Jag sträcker mina händer mot dig,</t> <t>jag törstar efter dig som ett förtorkat land. <pb/><i>Séla</i> <pb/></t>


text:
<t>Skynda dig, HERRE, och svara mig,</t> <t>för jag blir alltmer deprimerad.</t> <t>Vänd dig inte bort från mig,</t> <t>för då blir jag som de som ligger i sina gravar.</t>


text:
<t>Låt mig varje morgon erfara din nåd,</t> <t>för jag förtröstar på dig.</t> <t>Visa mig den väg jag ska gå,</t> <t>för jag sätter mitt hopp till dig.</t>


text:
<t>Lär mig att göra din vilja,</t> <t>för du är min Gud.</t> <t>Låt din goda Ande leda mig på jämn mark. <pb/></t>


text:
<t>HERRE, bevara mitt liv för ditt namns skull.</t> <t>Led mig ut ur nöden för din rättfärdighets skull.</t>


text:
<t>Utplåna mina fiender i din nåd,</t> <t>förgör dem som är ute efter mitt liv,</t> <t>för jag är din tjänare.</t>


text:
<pb/><e>Av David.</e> <pb/><t>Lovad vare HERREN, min klippa,</t> <t>han som lär mina händer att kriga</t> <t>och mina fingrar att strida,</t>


text:
<t>han som är nådig mot mig,</t> <t>min klippa, min borg,</t> <t>min befriare och min sköld.</t> <t>Hos honom söker jag tillflykt.</t> <t>Han har lagt mitt folk under mig. <pb/></t>


text:
<t>HERRE, vad är en människa, att du bryr dig om henne,</t> <t>ett människobarn för din omtanke?</t>


text:
<t>Sträck ner dina händer från höjden,</t> <t>rädda mig, befria mig ur de djupa vattnen,</t> <t>ur främlingarnas våld.</t>


text:
<t>för du räddar kungarna från nederlaget</t> <t>och befriar din tjänare David från det onda svärdet. <pb/></t>


text:
<t>Rädda mig! Befria mig från främlingarnas våld!</t> <t>De, vars munnar är fulla av lögner</t> <t>och vilkas högra hand är redo till bedrägeri. <pb/></t>


text:
<t>Våra unga söner blir som välväxta plantor,</t> <t>våra döttrar som pelare, uthuggna för palats.</t>


text:
<t>Våra lador blir fyllda till brädden</t> <t>av livets förnödenheter av alla slag.</t> <t>Ute på våra marker får fåren tusentals,</t> <t>ja, tiotusentals med lamm,</t>


text:
<t>och oxarna är tungt lastade med spannmål.</t> <t>I muren finns inte längre någon rämna,</t> <t>ingen fördrivs,</t> <t>på våra gator finns inte längre någon som klagar. <pb/></t>


text:
<pb/><e>En lovsång av David.</e> <pb/><t>Jag vill upphöja dig, min Gud och kung,</t> <t>och för evigt prisa ditt namn.</t>


text:
<t>Ditt rike består för evigt</t> <t>och ditt välde från generation till generation. <pb/>HERREN är trofast i allt han säger,</t> <t>nådig i allt han gör.<f>[180]</f></t>


text:
<t>Jag vill lova HERREN,</t> <t>och allt som lever ska prisa hans heliga namn,</t> <t>nu och för evigt.</t>


text:
<t>Jag vill prisa HERREN så länge jag lever,</t> <t>lovsjunga min Gud så länge jag finns till. <pb/></t>


text:
<t>När människans ande lämnar henne</t> <t>återvänder hon till stoftet,</t> <t>och alla hennes planer blir om intet. <pb/></t>


text:
<t>Men lycklig är den som väntar på hjälp från Jakobs Gud,</t> <t>och hoppas på HERREN, sin Gud.</t>


text:
<t>Han har gjort himlen och jorden,</t> <t>haven och allt som finns i dem.</t> <t>Hans trofasthet består för evigt.</t>


text:
<t>Han skaffar rätt åt de förtryckta</t> <t>och ger mat till de hungriga.</t> <t>HERREN befriar fångarna.</t>


text:
<t>HERREN öppnar de blindas ögon.</t> <t>HERREN lyfter upp de nerböjda.</t> <t>HERREN älskar de rättfärdiga.</t>


text:
<t>HERREN skyddar främlingar</t> <t>och har omsorg om faderlösa och änkor,</t> <t>men de gudlösas planer hindrar han. <pb/></t>


text:
<t>HERREN är kung för evigt, din Gud, Sion,</t> <t>från generation till generation. <pb/>Halleluja!</t>


text:
<pb/><t>Halleluja! <pb/>Det är gott att lovsjunga vår Gud!</t> <t>Lovsången är skön och ljuvlig. <pb/></t>


text:
<t>Han täcker himlen med moln</t> <t>och låter regn falla på jorden.</t> <t>Han låter gräset växa på bergen.</t>


text:
<t>Hästens styrka imponerar inte på honom.</t> <t>Mannens snabba steg är ingen glädje för honom.</t>


text:
<t>Något sådant har han inte gjort för andra folk.</t> <t>De känner inte till hans bud. <pb/>Halleluja!</t>


text:
<t>De ska lova HERRENS namn.</t> <t>Endast hans namn är upphöjt,</t> <t>hans majestät sträcker sig över himmel och jord.</t>


text:
<t>Han har lyft ett horn<f>[181]</f> åt sitt folk,</t> <t>lovprisning för alla sina fromma,</t> <t>för Israels folk som står honom nära. <pb/>Halleluja!</t>


text:
<t>och verkställa de domar som beslutats mot dem.</t> <t>En ära är detta för alla hans fromma. <pb/>Halleluja!</t>


text:
<t>HERRENS fruktan är vishetens början,</t> <t>men den som är oklok föraktar vishet och vägledning.</t>


text:
<t>De säger:</t> <t>”Kom! Vi lägger oss i bakhåll för att döda,</t> <t>för att lura på oskyldiga.</t>


text:
<t>Sådant blir slutet för den som roffar åt sig i oärlighet,</t> <t>det kostar honom hans eget liv.</t>


text:
<t>”Hur länge ska ni okunniga älska okunnighet,</t> <t>ni smädare njuta av smädelser,</t> <t>ni dårar hata kunskap?</t>


text:
<t>Vänd om och ta emot min tillrättavisning,</t> <t>så ska jag låta min ande komma över er</t> <t>och dela med mig av min kunskap till er.</t>


text:
<t>Jag har ropat på er, men ni har inte lyssnat.</t> <t>Jag har räckt ut min hand,</t> <t>men ingen har brytt sig om den.</t>


text:
<t>när förskräckelsen griper tag i er som ett oväder</t> <t>och olyckan sveper över er som en stormby,</t> <t>när nöd och ångest drabbar er.</t>


text:
<t>Då kommer de att ropa till mig,</t> <t>men jag ska inte svara.</t> <t>De kommer att söka mig</t> <t>men inte finna.</t>


text:
<t>Men den som lyssnar till mig ska leva i trygghet</t> <t>och behöver inte vara rädd för något ont.”</t>


text:
<t>Då kommer du att förstå vad rättfärdighet, rätt och ärlighet är,</t> <t>det godas alla vägar.</t>


text:
<t>de som gläder sig åt ondskans gärningar</t> <t>och finner nöje i allt som är ont och perverst,</t>


text:
<t>Låt aldrig nåd och trofasthet lämna dig.</t> <t>Bind dem kring din hals,</t> <t>skriv dem på ditt hjärtas tavla.</t>


text:
<t>Visheten är ett livets träd för dem som griper tag i den,</t> <t>och lyckliga är alla som håller sig till den.</t>


text:
<t>Du behöver inte vara rädd för någon plötslig förskräckelse</t> <t>eller katastrof som drabbar de gudlösa,</t>


text:
<t>Säg inte till din medmänniska:</t> <t>”Kom tillbaka i morgon, så ska du få”,</t> <t>när du ändå har att ge.</t>


text:
<t>lärde han mig:</t> <t>”Bevara mina ord i ditt hjärta och håll mina bud,</t> <t>så kommer du att leva.</t>


text:
<t>Visheten är viktigast, sträva därför efter att bli vis.</t> <t>Använd allt du äger för att skaffa dig insikt.</t>


text:
<t>Den kommer att sätta en skön krans på ditt huvud</t> <t>och ge dig en praktfull krona.” <pb/></t>


text:
<t>På den vägen ska ingenting kunna hindra dig,</t> <t>och inte ens om du springer ska du snubbla.</t>


text:
<t>Håll dig till denna vägledning,</t> <t>släpp den inte, ta vara på den,</t> <t>för den är livet för dig!</t>


text:
<t>De ligger där sömnlösa om de inte fått göra något ont.</t> <t>De kan inte somna om de inte fått någon på fall.</t>


text:
<t>De rättfärdigas stig är som gryningsljuset,</t> <t>som blir allt klarare tills fullt dagsljus råder.</t>


text:
<t>Att du vakar över ditt innersta är viktigare än något annat,</t> <t>för därifrån utgår livet.</t>


text:
<t>främlingar utnyttjar din styrka,</t> <t>och allt vad du tjänat ihop kommer någon annan att lägga beslag på.</t>


text:
<t>Då ska du säga: ”Hur kunde jag hata förmaning</t> <t>och så innerligt avsky tillrättavisning?</t>


text:
<t>den älskliga hinden, den vackra gasellen.</t> <t>Låt hennes bröst alltid vara din njutning</t> <t>och hennes kärlek alltid berusa dig.</t>


text:
<t>Varför skulle du, min son,</t> <t>berusas av en främmande kvinna</t> <t>och slå armarna om den som inte är din? <pb/></t>


text:
<t>Den onde blir en fånge i sina egna missgärningar,</t> <t>han fastnar i sin egen synds snaror.</t>


text:
<pb/><t>Min son, om du går i borgen för en medmänniska</t> <t>och byter handslag med en främling,</t>


text:
<t>Gör så här, min son, för att befria dig själv,</t> <t>när du nu kommit i din nästas våld:</t> <t>Gå och ödmjuka dig själv,<f>[2]</f></t> <t>vädja till honom.</t>


text:
<t>men trots det samlar den in mat under sommaren</t> <t>och skaffar sin föda under skördetiden. <pb/></t>


text:
<t>han har fyllt sitt inre med svek,</t> <t>bär alltid något ont i sinnet</t> <t>och provocerar fram gräl.</t>


text:
<t>Därför ska olycka plötsligt träffa en sådan.</t> <t>Han ska krossas oväntat och utan räddning. <pb/></t>


text:
<t>De ska leda dig när du går,</t> <t>vaka över dig när du sover</t> <t>och tala till dig när du vaknar.</t>


text:
<t>Budet är en lampa och undervisningen ett ljus,</t> <t>en förmanande tillrättavisning är livets väg.</t>


text:
<t>En prostituerad kan kosta dig din sista brödbit,</t> <t>och en gift kvinna är ute efter ditt liv.<f>[3]</f></t>


text:
<t>Så går det för den som är otrogen med en annan mans hustru.</t> <t>Den som rör henne kommer inte att bli ostraffad.</t>


text:
<t>Om han blir ertappad får han betala tillbaka sjufalt</t> <t>och lämna ifrån sig allt han äger i sitt hus.</t>


text:
<t>Ut kom då en kvinna för att möta honom,</t> <t>klädd som en prostituerad, och med sluga avsikter,</t>


text:
<t>Därför har jag gått ut för att möta dig,</t> <t>jag har letat efter dig</t> <t>och nu har jag hittat dig.</t>


text:
<t>Hon förledde honom med sitt överflödande prat,</t> <t>hon förförde honom med sina smickrande läppar.</t>


text:
<t>Han följde genast efter henne,</t> <t>liksom en oxe som går för att slaktas.</t> <t>Han var som en hjort som fastnat i en fälla,<f>[5]</f></t>


text:
<t>tills en pil genomborrar hans lever,</t> <t>som en fågel som skyndar till en snara</t> <t>utan att veta att hans liv står på spel. <pb/></t>


text:
<t>Jag, visheten, bor tillsammans med klokheten,</t> <t>och hos mig finns kunskap om hur man blir förståndig.</t>


text:
<t>Att frukta HERREN är att hata det onda.</t> <t>Jag hatar stolthet, högmod, ont leverne och falskt tal.</t>


text:
<t>när han satte en gräns för havet</t> <t>och gav vattnen befallning att inte överskrida den.</t> <t>När han lade jordens grund.</t>


text:
<t>Jag var alltid vid hans sida<f>[6]</f>.</t> <t>Jag var hans ständiga glädje,</t> <t>i hans närhet fröjdades jag.</t>


text:
<t>Lycklig är den människa som lyssnar till mig,</t> <t>som dagligen vakar vid mina dörrar</t> <t>och väntar vid min tröskel.</t>


text:
<t>Den som tillrättavisar en skymfare får ta emot skymf,</t> <t>den som förmanar en gudlös blir hånad.</t>


text:
<t>Tillrättavisa inte en hädare,</t> <t>då blir du bara hatad av honom.</t> <t>Tillrättavisa den vise,</t> <t>så älskar han dig.</t>


text:
<t>Ge åt den vise, så blir han ännu visare,</t> <t>undervisa den rättfärdige, så lär han sig mer. <pb/></t>


text:
<t>Om du är vis, blir visheten till nytta för dig,</t> <t>men om du hädar skadar du bara dig själv.</t>


text:
<t>Men de vet inte att döden<f>[7]</f> härskar där,</t> <t>att hennes gäster hamnar i dödsrikets djup.</t>


text:
<pb/>Salomos ordspråk. <pb/><t>En vis son är sin fars glädje</t> <t>men en dåraktig sin mors sorg. <pb/></t>


text:
<t>Det man skaffat sig på orätt sätt för inget gott med sig,</t> <t>men rättfärdighet räddar från döden. <pb/></t>


text:
<t>HERREN låter inte den rättfärdige hungra,</t> <t>inte heller låter han den onde få det han vill ha. <pb/></t>


text:
<t>En människa med integritet vandrar i trygghet,</t> <t>men den som går på orätta vägar råkar illa ut. <pb/></t>


text:
<t>Ett listigt blinkande med ögonen sårar andra,</t> <t>pladder och tomt prat slutar i olycka.<f>[8]</f> <pb/></t>


text:
<t>Den som tar till sig förmaning visar vägen till livet,</t> <t>men den som struntar i tillrättavisning leder vilse. <pb/></t>


text:
<t>Den mångordige får svårt att undvika synd,</t> <t>men den vise förstår att styra sina läppar. <pb/></t>


text:
<t>Den rättfärdiges tal ger vägledning åt många,</t> <t>men dåren leds mot döden av sitt oförstånd. <pb/></t>


text:
<t>Det som den onde fruktar händer honom,</t> <t>och vad de rättfärdiga hoppas på slår in. <pb/></t>


text:
<t>När en storm kommer, sveps den onde bort,</t> <t>men den rättfärdige står fast förankrad i alla tider. <pb/></t>


text:
<t>De rättfärdiga kan se framåt med glädje,</t> <t>men vad de ogudaktiga hoppas på blir till intet. <pb/></t>


text:
<t>Den redbares rättfärdighet gör hans väg jämn,</t> <t>men den ondes ondska blir hans fall. <pb/></t>


text:
<t>Den gudlöse fördärvar sin nästa med sina ord,</t> <t>men den rättfärdige räddas av kunskapen. <pb/></t>


text:
<t>De rättfärdigas framgång blir till glädje för staden</t> <t>men de ondas undergång väcker jubelrop. <pb/></t>


text:
<t>De rättsinnigas välsignelser bygger upp en stad,</t> <t>men de ondas ord river ner den. <pb/></t>


text:
<t>Den som skvallrar röjer hemligheter,</t> <t>men den som är pålitlig för dem inte vidare. <pb/></t>


text:
<t>Utan ledarskap lider en nation nederlag,</t> <t>men med många rådgivare kan den räddas. <pb/></t>


text:
<t>Den som går i borgen för en främling råkar illa ut,</t> <t>men den som avstår från handslag är trygg. <pb/></t>


text:
<t>En älsklig<f>[9]</f> kvinna vinner ära,</t> <t>men våldsamma män vinner bara rikedom.<f>[10]</f> <pb/></t>


text:
<t>Den onde gör en bedräglig vinst,</t> <t>men den som sår i rättfärdighet får en säker belöning. <pb/></t>


text:
<t>Den verkligt rättfärdige vinner liv,</t> <t>men den som strävar efter det onda går mot sin död. <pb/></t>


text:
<t>Den onde kommer sannerligen inte att förbli ostraffad,</t> <t>men de rättfärdigas efterkommande går fria. <pb/></t>


text:
<t>Den som söker efter det goda finner lyckan,</t> <t>och den som söker efter det onda drabbas av det. <pb/></t>


text:
<t>Den som försummar sin familj kommer att ärva vind,</t> <t>och den dåraktige får bli den vises tjänare. <pb/></t>


text:
<pb/><t>Den som älskar fostran älskar kunskap.</t> <t>Den som tycker illa om tillrättavisning är oförståndig. <pb/></t>


text:
<t>De ondas ord bär på illvilliga planer,</t> <t>men i de rättsinnigas tal finns räddning. <pb/></t>


text:
<t>Det är bättre att leva enkelt, med en tjänare,</t> <t>än att låtsas vara viktig och sakna bröd. <pb/></t>


text:
<t>Den som odlar sin mark har tillräckligt med mat,</t> <t>men den som jagar efter tomhet saknar vett. <pb/></t>


text:
<t>Den onde finner nöje i att fånga det onda,</t> <t>men den rättfärdige står orubbligt rotad.<f>[11]</f> <pb/></t>


text:
<t>Den dumme tappar lätt humöret,</t> <t>men den kloke håller sig lugn när han blir förolämpad. <pb/></t>


text:
<t>Falskhet finns i de hjärtan som planerar det onda,</t> <t>men de som främjar det goda fylls av glädje. <pb/></t>


text:
<pb/><t>En vis son tar vara på sin fars vägledning,</t> <t>men en uppstudsig son lyssnar inte på tillrättavisning. <pb/></t>


text:
<t>Den som tänker på vad han säger bevarar sitt liv,</t> <t>men pratmakaren hamnar i fördärvet. <pb/></t>


text:
<t>Den ene låtsas vara rik men har ingenting,</t> <t>en annan låtsas fattig, men äger mycket. <pb/></t>


text:
<t>Den som föraktar vägledning får betala för det,</t> <t>men den som respekterar lag och bud blir belönad. <pb/></t>


text:
<t>Den vises undervisning är en källa till liv,</t> <t>som hjälper människan att undgå dödens snaror. <pb/></t>


text:
<t>Den kloke handlar utifrån sin kunskap och insikt,</t> <t>men dåren visar upp sin dumhet. <pb/></t>


text:
<t>Fattigdom och vanära kommer över den som föraktar vägledning,</t> <t>men den som låter sig tillrättavisas blir ärad. <pb/></t>


text:
<t>Den som umgås med visa människor blir vis,</t> <t>men för den som slår följe med dårar går det illa. <pb/></t>


text:
<t>Den gode lämnar ett arv till sina barnbarn,</t> <t>men en syndares egendom sparas till de rättfärdiga. <pb/></t>


text:
<t>På de fattigas åkrar kan det växa rikligt med föda,</t> <t>men den kan sopas bort av orättvisan. <pb/></t>


text:
<t>Den som spar på riset hatar sin son,</t> <t>men den som älskar honom fostrar honom i tid. <pb/></t>


text:
<pb/><t>Visa kvinnor bygger upp sitt hus,</t> <t>medan dumma river ner det med egna händer. <pb/></t>


text:
<t>Den som vandrar rakt fram fruktar HERREN,</t> <t>den som går krokiga vägar föraktar honom. <pb/></t>


text:
<t>En krubba utan oxar förblir ren,</t> <t>men det är oxarnas styrka som gör skörden riklig. <pb/></t>


text:
<t>Ett sant vittne bedrar aldrig,</t> <t>men ett falskt vittne har bara lögner att komma med. <pb/></t>


text:
<t>En hädare söker vishet men finner ingen,</t> <t>men den kommer lätt till den som har omdöme. <pb/></t>


text:
<t>De dumma hånskrattar åt skuldoffer,<f>[13]</f></t> <t>men hos de rättsinniga finns välvilja. <pb/></t>


text:
<t>Den som föraktar sin medmänniska syndar.</t> <t>Lycklig är den som visar den fattige nåd. <pb/></t>


text:
<t>De som planerar ondska far vilse,</t> <t>men de som planerar det som är gott finner nåd och trofasthet. <pb/></t>


text:
<t>Den som fruktar HERREN har ett tryggt fäste,</t> <t>och hans barn får där en tillflykt. <pb/></t>


text:
<t>HERRENS fruktan är en källa till liv,</t> <t>som hjälper människan att undgå dödens snaror. <pb/></t>


text:
<t>Den som kan behärska sitt temperament är förståndig,</t> <t>men den hetsige visar bara upp sin dumhet. <pb/></t>


text:
<t>Den som förtrycker den fattige förolämpar hans skapare,</t> <t>men den som hjälper de fattiga ärar honom. <pb/></t>


text:
<t>Den gudlöse går under på grund av sin ondska,</t> <t>men den rättfärdige har en tillflykt ända in i döden. <pb/></t>


text:
<t>I den förnuftiges hjärta bor visheten,</t> <t>bland dårarna låter den sig bli känd.<f>[14]</f> <pb/></t>


text:
<t>En kung gläder sig över en vis tjänare,</t> <t>men hans vrede drabbar den som handlar skamligt.</t>


text:
<t>Den dumme förkastar sin fars fostran,</t> <t>men klok är den som låter sig tillrättavisas. <pb/></t>


text:
<t>I den rättfärdiges hus finns en stor skatt,</t> <t>men den gudlöses inkomster fördärvas. <pb/></t>


text:
<t>HERREN avskyr de gudlösas leverne,</t> <t>men älskar den som strävar efter rättfärdighet. <pb/></t>


text:
<t>Den som överger vägen får en hård fostran<f>[15]</f></t> <t>och den som hatar tillrättavisning måste dö. <pb/></t>


text:
<t>Dödsriket och avgrunden ligger öppna för HERREN.</t> <t>Hur mycket mer då människornas innersta! <pb/></t>


text:
<t>Ett glatt hjärta får ansiktet att utstråla glädje,</t> <t>men hjärtesorg gör människan modlös. <pb/></t>


text:
<t>För den betryckte är varje dag en påfrestning,</t> <t>men för den som är nöjd är var dag en fest. <pb/></t>


text:
<t>Den lates väg spärras av törne,</t> <t>men den rättsinnige tar sig fram på en banad väg. <pb/></t>


text:
<t>Den som saknar vett gläder sig över dumhet,</t> <t>men den förståndige håller en rak kurs. <pb/></t>


text:
<t>Det är en glädje för människan att kunna ge svar  —  </t> <t>hur gott är inte ett ord i rätt tid! <pb/></t>


text:
<t>HERREN river ner den högfärdiges hus,</t> <t>men gränsen till änkors egendom beskyddar han. <pb/></t>


text:
<t>Med oärligt förtjänta pengar drar man olycka över hela familjen,</t> <t>men den som hatar mutor får ett långt liv. <pb/></t>


text:
<t>Den som avvisar fostran föraktar sitt eget liv,</t> <t>men den som tar emot tillrättavisning får insikt. <pb/></t>


text:
<t>Att skaffa vishet är mycket bättre än guld,</t> <t>och gott omdöme mycket bättre än silver. <pb/></t>


text:
<t>De rättsinnigas väg leder bort från det onda.</t> <t>Den som ger akt på sin väg bevarar sitt liv. <pb/></t>


text:
<t>Det är bättre att vara försynt bland de ödmjuka</t> <t>än att dela byte med de högmodiga. <pb/></t>


text:
<t>Den som tar vara på ordet finner det goda.</t> <t>Lycklig är den som förtröstar på HERREN. <pb/></t>


text:
<t>En ondsint man rotar fram det onda,<f>[16]</f></t> <t>och hans prat är som förtärande eld. <pb/></t>


text:
<t>Den som tittar under lugg bär på lömska planer,</t> <t>den som kniper ihop munnen bär något ont inom sig. <pb/></t>


text:
<t>Det är bättre att ha tålamod än att vara en hjälte.</t> <t>Det är bättre att behärska sig själv än att inta en stad. <pb/></t>


text:
<t>Den gudlöse lyssnar till onda tungor,</t> <t>och lögnaren är lyhörd för fördärvligt prat. <pb/></t>


text:
<t>Att håna den fattige är att håna hans skapare.</t> <t>Den som gläder sig åt andras olycka går inte ostraffad. <pb/></t>


text:
<t>Det passar sig inte för dåren att vara stor i orden,</t> <t>än mindre för en respektabel man att ljuga. <pb/></t>


text:
<t>En magisk sten är mutor för sin givare,</t> <t>vart han än vänder sig har han framgång. <pb/></t>


text:
<t>Den som skyler en överträdelse främjar kärleken,</t> <t>men den som gnatar om den skiljer vänner åt. <pb/></t>


text:
<t>Det är bättre att möta en björn som berövats sina ungar</t> <t>än en dåre i hans dumhet. <pb/></t>


text:
<t>Att börja ett gräl är som att släppa lös vatten ur en fördämning.</t> <t>Lägg därför ner saken innan striden bryter lös. <pb/></t>


text:
<t>Att låta den skyldige gå fri och döma den oskyldige  —  </t> <t>bådadera är något HERREN avskyr. <pb/></t>


text:
<t>Till vilken nytta är pengar i en dåres hand?</t> <t>Skulle han köpa visdom, han som ingen önskar? <pb/></t>


text:
<t>Den som älskar att gräla älskar synden,</t> <t>och den som gör sin port hög<f>[17]</f> inbjuder till fördärv. <pb/></t>


text:
<t>Den som har ett fördärvat sinne finner inget gott,</t> <t>och den som ljuger råkar illa ut. <pb/></t>


text:
<t>Ett glatt hjärta har en helande verkan,</t> <t>men modlöshet blir som en torka in i märgen. <pb/></t>


text:
<t>Den förståndige fäster sin blick vid visheten,</t> <t>men en dåres ögon blickar mot jordens ände. <pb/></t>


text:
<t>Det är illa nog att bötfälla en rättfärdig,</t> <t>och rättvisan är satt ur spel när ädla människor bestraffas. <pb/></t>


text:
<t>Den förståndige är försiktig med vad han säger,</t> <t>och den kloke har kontroll över sitt temperament. <pb/></t>


text:
<t>Även den dumme anses vis så länge han är tyst,</t> <t>och kan verka förnuftig så länge han inte öppnar munnen.</t>


text:
<t>Modet kan hålla en man uppe under sjukdom,</t> <t>men vem orkar med när modet är brutet? <pb/></t>


text:
<t>Den kloke förvärvar mer kunskap,</t> <t>den vise har alltid öronen öppna och söker kunskap. <pb/></t>


text:
<t>Gåvor öppnar vägen för en människa</t> <t>och för henne i kontakt med betydelsefulla personer. <pb/></t>


text:
<t>Den som först lägger fram sin sak har rätt,</t> <t>tills en annan träder fram och ifrågasätter det. <pb/></t>


text:
<t>Det är svårare att få tillbaka en kränkt vän än att inta en befäst stad.</t> <t>Tvister är som bommar för en fästning. <pb/></t>


text:
<t>Av frukten av sitt tal blir människan mättad,</t> <t>buken fylls av skörden från läpparna. <pb/></t>


text:
<t>Den som har många bekanta kan råka illa ut,</t> <t>men en verklig vän står en närmare än en bror.</t>


text:
<pb/><t>Det är bättre att vara fattig och oförvitlig</t> <t>än att vara en dåre som ljuger. <pb/></t>


text:
<t>Att vara ivrig men sakna kunskap för inget gott med sig,</t> <t>den som bara rusar iväg missar målet. <pb/></t>


text:
<t>Många vädjar till en ädel mans välvilja,</t> <t>och den som är frikostig drar till sig många vänner. <pb/></t>


text:
<t>Den fattige är hatad av alla sina släktingar,</t> <t>och hans vänner undviker honom ännu mer.</t> <t>Förgäves försöker han tala till dem.<f>[19]</f> <pb/></t>


text:
<t>Den som skaffar sig förstånd älskar sig själv,</t> <t>och den som bevarar insikten kommer att få framgång. <pb/></t>


text:
<t>Det passar sig inte att en dåre lever i lyx</t> <t>och ännu mindre att en slav regerar över furstar. <pb/></t>


text:
<t>En människas förstånd gör henne tålmodig,</t> <t>och att förlåta en överträdelse ser hon som en heder. <pb/></t>


text:
<t>En dåraktig son är en olycka för sin far,</t> <t>och en hustrus tjat är som ett ihållande takdropp. <pb/></t>


text:
<t>Hus och rikedomar kan man ärva av sina föräldrar,</t> <t>men en förståndig hustru kommer från HERREN. <pb/></t>


text:
<t>Den som lyssnar till tillrättavisning får leva tryggt,</t> <t>men den som inte ger akt på sin vandring ska dö. <pb/></t>


text:
<t>Den som visar nåd mot de fattiga lånar till HERREN,</t> <t>och får en belöning av honom för det. <pb/></t>


text:
<t>Fostra din son så länge det finns hopp,</t> <t>du vill ju inte bidra till hans död.<f>[20]</f> <pb/></t>


text:
<t>En man med hett temperament får ta sitt straff.</t> <t>Om du försöker fostra honom får du göra det gång på gång. <pb/></t>


text:
<t>Det människan längtar efter är nåd och godhet,</t> <t>och det är bättre att vara fattig än att ljuga.<f>[21]</f> <pb/></t>


text:
<t>Slå hädaren så tar den okunnige lärdom.</t> <t>Tillrättavisa den som har omdöme, så tar han till sig kunskap. <pb/></t>


text:
<pb/><t>Vin leder till hädelse och starka drycker till bråk.</t> <t>Vettlös är den som raglar av rus. <pb/></t>


text:
<t>Kungens vrede är som ett lejons rytande.</t> <t>Den som väcker hans vrede riskerar livet. <pb/></t>


text:
<t>Det är en ära för en man att hålla sig utanför striden,</t> <t>men alla som är dåraktiga vill gräla. <pb/></t>


text:
<t>Redan som ung handlar människan svekfullt.</t> <t>Är hennes uppförande rent och uppriktigt?<f>[22]</f> <pb/></t>


text:
<t>Älska inte sömn, för då blir du fattig.</t> <t>Håll dig vaken, så har du tillräckligt att äta. <pb/></t>


text:
<t>Ta manteln av den som går i borgen för en främling,</t> <t>behåll den som pant om han gör det för en okänd. <pb/></t>


text:
<t>Det bröd någon skaffat sig genom bedrägeri smakar sött,</t> <t>men efteråt har han munnen full av grus. <pb/></t>


text:
<t>Sätt inte dina planer i verket utan att först fråga om råd,</t> <t>och dra inte ut i krig utan överläggning. <pb/></t>


text:
<t>Det är riskabelt att snabbt avge stora löften</t> <t>och först efteråt reflektera över vad man lovat. <pb/></t>


text:
<pb/><t>HERREN styr kungens tankar som vattenbäckar.</t> <t>Han leder dem i den riktning han vill. <pb/></t>


text:
<t>Den skuldtyngdes väg är svårframkomlig,</t> <t>men den oskyldige går sin väg rakt fram. <pb/></t>


text:
<t>Det är bättre att bo i ett hörn på taket</t> <t>än att dela hus med en grälsjuk kvinna. <pb/></t>


text:
<t>När hädaren straffas lär sig den okunnige visdom,</t> <t>när den vise vägleds får han kunskap. <pb/></t>


text:
<t>Den Rättfärdige betraktar den ondes hus</t> <t>och låter olyckan drabba de onda.<f>[24]</f> <pb/></t>


text:
<t>Den som håller för öronen för den fattiges rop,</t> <t>kommer själv att få ropa utan att någon svarar. <pb/></t>


text:
<t>Den gudlöse straffas i stället för den rättfärdige</t> <t>och den trolöse i stället för den rättsinnige.<f>[26]</f> <pb/></t>


text:
<t>Det är bättre att leva i öknen</t> <t>än att bo ihop med en grälsjuk och argsint kvinna. <pb/></t>


text:
<t>Den vise har dyrbara skatter och oljor i sitt hus,</t> <t>men dåren gör genast av med dem. <pb/></t>


text:
<t>Den som strävar efter rättfärdighet och nåd</t> <t>finner livet, rättfärdigheten och äran. <pb/></t>


text:
<t>Ett falskt vittne kommer att förgås,</t> <t>och den som lyssnar går det illa för.<f>[27]</f> <pb/></t>


text:
<pb/><t>Gott rykte är mer eftersträvansvärt än rikedomar,</t> <t>gott anseende bättre än silver och guld. <pb/></t>


text:
<t>Både den rike och den fattige är lika inför HERREN,</t> <t>för han har skapat dem båda. <pb/></t>


text:
<t>Den kloke ser faran och sätter sig i säkerhet.</t> <t>Den okunnige går bara vidare, och får sedan lida för det. <pb/></t>


text:
<t>På den lömskes väg finns törnen och snaror,</t> <t>men den som vill bevara sitt liv håller sig borta från dem. <pb/></t>


text:
<t>Led den unge på den väg han bör gå,</t> <t>så viker han inte av från den när han blir gammal. <pb/></t>


text:
<t>Den som sår orätt skördar olycka,</t> <t>och riset ska göra slut på hans övermod.<f>[28]</f> <pb/></t>


text:
<t>Den late säger: ”Det är ett lejon där ute,”</t> <t>eller: ”Jag kan bli dödad på gatan!” <pb/></t>


text:
<t>En främmande kvinnas ord är en djup grop,</t> <t>och den som HERREN blir vred på faller i den. <pb/></t>


text:
<t>Ett barns hjärta har en benägenhet till dumhet,</t> <t>men fostran med ris driver ut den. <pb/></t>


text:
<t>Den som tjänar på att förtrycka de fattiga och den som mutar de rika</t> <t>kommer båda att bli utfattiga.</t>


text:
<t>för att lära dig sanna och tillförlitliga ord,</t> <t>så att du kan svara dem som sänt dig? <pb/></t>


text:
<t>Plundra inte den fattige därför att han är fattig,</t> <t>och krossa inte den hjälplöse i rätten,</t>


text:
<t>Ser du någon som arbetar skickligt</t> <t>så kommer han att få tjäna kungar och inte vanligt folk.<f>[29]</f></t>


text:
<t>När du blickar<f>[30]</f> efter rikedomen är den redan borta,</t> <t>den gör sig vingar och flyger som en örn mot himlen. <pb/></t>


text:
<t>Han tänker bara på sina kostnader;</t> <t>han säger till dig: ”Ät och drick!”</t> <t>men menar det inte.</t>


text:
<t>Deras försvarare är stark,</t> <t>och han kommer själv att ta sig an deras sak mot dig. <pb/></t>


text:
<t>Som en bandit ligger hon på lur,</t> <t>och männen som är otrogna blir bara fler och fler. <pb/></t>


text:
<t>Vem har bedrövelse och sorg?</t> <t>Vem grälar och slåss?</t> <t>Vem har sår utan orsak?</t> <t>Vem har blodsprängda ögon?</t>


text:
<t>Den som blir kvar vid vinbägaren</t> <t>och tar sig den ena drinken efter den andra av det kryddade vinet.</t>


text:
<t>Du är som om du låg mitt ute på havet,</t> <t>eller satt uppe i den svajande masten<f>[33]</f>.</t>


text:
<t>”Någon måste ha slagit mig, men jag kände ingen smärta,</t> <t>någon måste ha gett mig stryk, men det märkte jag inte.</t> <t>När ska jag vakna upp ur mitt rus,</t> <t>så att jag kan ta mig en sup till?”</t>


text:
<t>Med planläggning ska du föra krig,</t> <t>och räddning kommer när det finns många rådgivare. <pb/></t>


text:
<t>Visheten är ouppnåelig för den dumme.</t> <t>När rådsmötet hålls i byporten kan han inte öppna munnen. <pb/></t>


text:
<t>Om du säger: ”Vi kände inte till detta”,</t> <t>så märker han som prövar hjärtan det,</t> <t>han som vakar över ditt liv vet,</t> <t>och han belönar varje människa efter vad hon gjort. <pb/></t>


text:
<t>Du ska veta att sådan är också visheten för din själ.</t> <t>Om du finner den finns det en framtid för dig,</t> <t>och ditt hopp görs inte om intet. <pb/></t>


text:
<t>Sju gånger kan de rättfärdiga falla och resa sig igen,</t> <t>men de onda stupar i sin olycka. <pb/></t>


text:
<t>Bli inte skadeglad när din fiende råkar illa ut.</t> <t>Tillåt dig inte att jubla när han faller,</t>


text:
<t>En olycka kan plötsligt drabba dem,</t> <t>och vem vet när en katastrof kommer från någon av dem?<f>[34]</f></t>


text:
<t>Den som säger till den skyldige: ”Du är oskyldig”,</t> <t>förbannas av folk och fördöms av nationer.</t>


text:
<t>Gör färdigt ditt arbete där ute och allting klart på åkern.</t> <t>Därefter kan du bygga dig ett hus. <pb/></t>


text:
<t>Säg inte: ”Nu kan jag ge igen för allt han gjort mot mig.</t> <t>Jag vill ge honom vad han förtjänar.” <pb/></t>


text:
<t>så kommer fattigdomen över dig som en rövare,</t> <t>och armodet som en beväpnad<f>[35]</f> man.</t>


text:
<t>Himlens höjd, jordens djup och kungens tankar</t> <t>är sådant som människan inte kan fatta. <pb/></t>


text:
<t>När man rensar ut de korrumperade männen från kungens hov,</t> <t>befästs hans tron i rättfärdighet. <pb/></t>


text:
<t>Det är bättre att bli erbjuden en högre position</t> <t>än att behöva lämna sin plats till någon mer ansedd. <pb/>Vad du sett med egna ögon,</t>


text:
<t>ska du inte vara för snabb med att dra upp i rätten.</t> <t>För vad ska du göra</t> <t>om din motpart får dig att skämmas? <pb/></t>


text:
<t>för den som hör det kan då skämma ut dig</t> <t>och du blir aldrig av med ditt dåliga rykte. <pb/></t>


text:
<t>Som en ring av guld, som ett smycke av finaste guld</t> <t>är den vises förmaning inför ett lyssnande öra. <pb/></t>


text:
<t>Som svalkande snö i skördetiden är en pålitlig budbärare</t> <t>för den som skickar honom.</t> <t>Han ger sin herre friska krafter.</t>


text:
<t>Som en dålig tand eller en förlamad fot</t> <t>är förtröstan på en svekfull människa i nödens tid.</t>


text:
<t>Som att klä av sig en kall vinterdag eller hälla syra i ett sår</t> <t>är sånger som sjungs för ett sorgset hjärta. <pb/></t>


text:
<t>Om din fiende är hungrig, ge honom något att äta.</t> <t>Och om han är törstig, ge honom något att dricka.</t>


text:
<t>Som en grumlad källa och en förgiftad brunn</t> <t>är en rättfärdig som ger efter för en gudlös. <pb/></t>


text:
<t>Det är inte bra att äta för mycket honung,</t> <t>inte heller är det hedervärt att söka sin egen ära. <pb/></t>


text:
<pb/><t>Heder passar ihop med dårar lika lite</t> <t>som snö med sommaren och regn med skördetiden.</t>


text:
<t>Den som sänder bud med en dåre</t> <t>kan lika gärna hugga av sig fötterna och ta emot olyckan.</t>


text:
<t>Som en bågskytt som genomborrar alla</t> <t>är den som lejer en dåre eller vilken förbipasserande som helst.</t>


text:
<t>Som att gripa tag i öronen på en hund som springer förbi</t> <t>är det att ge sig in i andras gräl. <pb/></t>


text:
<t>Elden slocknar när veden tar slut,</t> <t>och grälet tar slut när den som skvallrar går sin väg.</t>


text:
<t>Han talar nådefullt, men tro honom inte,</t> <t>för i hans innersta finns sju avskyvärda ting.</t>


text:
<t>Den som gräver en grop faller själv i den.</t> <t>Den som sätter en sten i rullning får den själv över sig.</t>


text:
<t>Låt någon annan prisa dig, gör det inte själv,</t> <t>utan en främling, inte din egen mun. <pb/></t>


text:
<t>Stenen är tung och sanden en börda,</t> <t>men den dummes förargelse är tyngre än dessa båda. <pb/></t>


text:
<t>Olja och rökelse gör hjärtat glatt,</t> <t>så kommer också ett inre välbefinnande från en väns råd. <pb/></t>


text:
<t>Överge inte din egen eller din fars vän,</t> <t>och sök inte upp en släkting när du är i nöd.</t> <t>En nära granne är bättre än en bror långt borta. <pb/></t>


text:
<t>Min son, bli vis och därmed min glädje.</t> <t>Då kan jag bemöta alla som ringaktar mig. <pb/></t>


text:
<t>Den kloke ser faran och sätter sig i säkerhet.</t> <t>De okunniga går bara vidare och får sedan lida för det. <pb/></t>


text:
<t>Om någon med hög röst välsignar sin medmänniska tidigt på morgonen,</t> <t>kommer det att tas som en förbannelse. <pb/></t>


text:
<t>Att hejda henne är som att försöka stoppa vinden</t> <t>eller hålla fast olja med handen. <pb/></t>


text:
<t>Den som vårdar ett fikonträd får äta dess frukt,</t> <t>och den som har omsorg om sin herre blir belönad. <pb/></t>


text:
<t>Som ansiktet speglar sig i vattnet,</t> <t>så speglar människohjärtan sig i varandra.<f>[36]</f></t>


text:
<t>Silver prövas i degeln och guld i smältugnen,</t> <t>men en människa prövas genom sitt rykte. <pb/></t>


text:
<t>Du kan krossa den dumme i morteln och mala honom med kornen,</t> <t>men hans dårskap går aldrig ur honom. <pb/></t>


text:
<t>Rikedomar består inte för evigt,</t> <t>ej heller ett diadem från generation till generation.</t>


text:
<t>och gott om getmjölk till föda åt dig och din familj</t> <t>samt till livsuppehälle för dina tjänarinnor.</t>


text:
<pb/><t>De onda flyr fastän ingen förföljer dem,</t> <t>men den rättfärdige är trygg som ett lejon.</t>


text:
<t>Ett land i uppror har många härskare,</t> <t>men en förståndig och kunnig ledare får ordningen att råda. <pb/></t>


text:
<t>De som inte rättar sig efter lagen prisar de onda,</t> <t>men de som håller lagen bekämpar dem. <pb/></t>


text:
<t>Det är bättre att vara fattig och leva ett klanderfritt liv</t> <t>än att vara rik och leva ohederligt. <pb/></t>


text:
<t>Den som lyder lagen är en förståndig son,</t> <t>men den som gör sällskap med frossare skämmer ut sin far. <pb/></t>


text:
<t>Den som ökar sin rikedom genom ocker och räntor</t> <t>samlar åt den som hjälper de fattiga. <pb/></t>


text:
<t>Den som leder de rättsinniga in på en ond väg</t> <t>faller själv i sin egen grop,</t> <t>men de oförvitliga får ärva det goda. <pb/></t>


text:
<t>Den rike håller sig själv för vis,</t> <t>men en fattig man med insikt genomskådar honom. <pb/></t>


text:
<t>När de rättfärdiga triumferar är lyckan stor,</t> <t>men när de gudlösa regerar gömmer sig folket. <pb/></t>


text:
<t>Den som döljer sin synd blir aldrig lycklig,</t> <t>men den som bekänner den och ångrar sig möts med barmhärtighet. <pb/></t>


text:
<t>Som ett rytande lejon eller en björn som går till anfall</t> <t>är en ond härskare över ett maktlöst folk. <pb/></t>


text:
<t>En furste som saknar vett är en förtryckare,</t> <t>men den som hatar orätt vinning får leva länge. <pb/></t>


text:
<t>Den som lever ett klanderfritt liv blir räddad,</t> <t>men den som går orätta vägar kommer plötsligt att falla. <pb/></t>


text:
<t>Den som odlar sin mark har tillräckligt med mat,</t> <t>men den som jagar efter tomhet blir utfattig. <pb/></t>


text:
<t>Den trogne får rika välsignelser,</t> <t>men den som snabbt försöker bli rik kommer att få sitt straff. <pb/></t>


text:
<t>Den girige strävar ivrigt efter rikedom</t> <t>och vet inte att fattigdom väntar honom. <pb/></t>


text:
<t>Den som stjäl från någon av sina föräldrar</t> <t>och säger: ”Vad är det för fel med det?”</t> <t>är inte bättre än en fördärvare. <pb/></t>


text:
<t>Den som ger åt de fattiga</t> <t>ska ingenting sakna, <pb/>men den som blundar för dem</t> <t>kommer att förbannas av många. <pb/></t>


text:
<t>När de ogudaktiga kommer till makten gömmer sig folket,</t> <t>men när de försvinner lever de rättfärdiga upp.</t>


text:
<pb/><t>Den som trots upprepad tillrättavisning</t> <t>inte ändrar sig och inte heller accepterar kritik,</t> <t>får stora problem och kan inte räddas. <pb/></t>


text:
<t>Då de rättfärdiga är många gläder sig folket,</t> <t>men när de gudlösa regerar suckar man. <pb/></t>


text:
<t>Den som är vis gör sin far glad,</t> <t>men den som går till prostituerade slösar bort en förmögenhet. <pb/></t>


text:
<t>Med rättvisa bygger en kung upp landet,</t> <t>men med allt ökade pålagor ruinerar han det. <pb/></t>


text:
<t>Den rättfärdige känner till de fattigas rättigheter,</t> <t>men den gudlöse känner inget medlidande. <pb/></t>


text:
<t>Om den vise går till rätta med den dumme</t> <t>blir det bara ilska och skratt och ingen ro. <pb/></t>


text:
<t>Blodtörstiga människor hatar den oskyldige</t> <t>och försöker ta den rättsinniges liv.<f>[37]</f> <pb/></t>


text:
<t>Tillrättavisningens ris ger vishet,</t> <t>men ett ouppfostrat barn skämmer ut sin mor. <pb/></t>


text:
<t>En tjänare kan inte tillrättavisas med bara ord.</t> <t>Även om han förstår, lyder han inte. <pb/></t>


text:
<t>Ser du en man som snabbt tar till orda,</t> <t>så finns det större hopp om en dåre än om honom. <pb/></t>


text:
<t>Om man skämmer bort en tjänare redan från ungdomen,</t> <t>blir han till sist ett bekymmer<f>[38]</f>. <pb/></t>


text:
<t>Den som delar bytet med en tjuv hatar sig själv.</t> <t>Han ställs under ed men vittnar inte. <pb/></t>


text:
<pb/>Ord av Agur, Jakes son, hans orakel. <pb/><t>Så talar den mannen:</t> <t>”Jag är trött, Gud, jag är trött,</t> <t>Gud, jag kan inte mer.<f>[39]</f></t>


text:
<t>Vem har stigit upp till himlen</t> <t>och kommit ner igen?</t> <t>Vem har samlat vinden</t> <t>i sina händer?</t> <t>Vem har svept vattnen</t> <t>i sin mantel?</t> <t>Vem har fastställt</t> <t>jordens gränser?</t> <t>Vad heter han? Vad heter hans son?</t> <t>Vet du det? <pb/></t>


text:
<t>Allt vad Gud har talat är sant,</t> <t>han är en sköld för dem som tar sin tillflykt till honom.</t>


text:
<t>Håll falskhet och lögn fjärran ifrån mig,</t> <t>och ge mig varken fattigdom eller rikedom,</t> <t>utan ge mig bara den mat jag behöver.</t>


text:
<t>Om jag blir för mätt</t> <t>kan jag förneka dig och säga: ’Vem är HERREN?’</t> <t>Och om jag blir alltför fattig kanske jag börjar stjäla</t> <t>och på så sätt vanärar min Guds namn. <pb/></t>


text:
<t>Förtala aldrig en tjänare inför hans herre,</t> <t>för då förbannar han dig och du får stå för det. <pb/></t>


text:
<t>Det finns de som har tänder som svärd</t> <t>och käftar som knivar,</t> <t>och som vill äta de fattiga ur landet</t> <t>och de hjälplösa ur mänskligheten. <pb/></t>


text:
<t>Blodigeln har två döttrar, ’mer’ och ’mer’,</t> <t>tre som aldrig får nog,</t> <t>fyra, som aldrig säger: ’Det räcker’:</t>


text:
<t>dödsriket, det ofruktsamma moderlivet,</t> <t>marken som aldrig får nog av vatten,</t> <t>och elden som aldrig säger: ’Det räcker.’ <pb/></t>


text:
<t>Den som ser hånfullt på sin far</t> <t>och föraktar lydnaden mot sin mor</t> <t>ska få ögonen uthackade av korpar</t> <t>och uppätna av gamarna. <pb/></t>


text:
<t>örnens väg på himlen,</t> <t>ormens väg på klippan,</t> <t>fartygets väg mitt i havet,</t> <t>och mannens väg till den unga kvinnan. <pb/></t>


text:
<t>Så här beter sig en otrogen hustru:</t> <t>Hon äter, torkar sig om munnen</t> <t>och säger: ’Jag har inte gjort orätt.’ <pb/></t>


text:
<t>klippgrävlingarna  —  de har inte mycket kraft,</t> <t>men bland klipporna bygger de sitt bo,</t>


text:
<t>ödlorna  —  de kan fångas med bara händer,</t> <t>men ändå finns de i de kungliga palatsen. <pb/></t>


text:
<t>Om du burit dig dumt åt</t> <t>och upphöjt dig själv,</t> <t>eller planerat något ont,</t> <t>så håll handen för munnen.</t>


text:
<t>Så som man pressar fram smör av mjölk</t> <t>och som man pressar fram näsblod,</t> <t>så pressar man fram bråk ur vrede.”</t>


text:
<t>Hon stiger upp medan det fortfarande är mörkt,</t> <t>lagar mat åt sin familj</t> <t>och ger tjänsteflickorna deras del.</t>


text:
<t>Hon granskar en åker och köper den.</t> <t>Med pengar som hon själv tjänat</t> <t>planterar hon en vingård.</t>


text:
<t>Hon är inte orolig för sin familj när snön kommer,</t> <t>för i hennes hem finns det varma kläder av ylle åt alla.</t>


text:
<t>Charm kan bedra och skönhet är bara en vindfläkt,</t> <t>men en kvinna som fruktar HERREN blir prisad.</t>


text:
<pb/><t>”Tomhet, idel tomhet”<f>[1]</f>,</t> <t>säger Predikaren,</t> <t>”tomhet, idel tomhet,</t> <t>allt är tomhet.” <pb/></t>


text:
<t>Vinden blåser åt söder och vänder mot norr,</t> <t>fram och tillbaka, om och om igen,</t> <t>och återvänder alltid till sin gång.</t>


text:
<t>Alla floder rinner ut i havet,</t> <t>men havet blir aldrig fullt,</t> <t>och dit floderna har runnit förr,</t> <t>dit återvänder de igen.</t>


text:
<t>Alla ord är otillräckliga,</t> <t>ingen kan någonsin säga allt.</t> <t>Ögat får aldrig nog av att se,</t> <t>och örat fylls inte av vad det hör.</t>


text:
<t>Finns det något om vilket man kan säga: ”Det här är nytt”,</t> <t>så har det ändå funnits sedan urminnes tider, långt före oss.</t>


text:
<t>Dem som funnits i början minns man inte,</t> <t>och de som ska komma,</t> <t>kommer också att glömmas av sina efterkommande.</t>


text:
Jag bestämde mig för att i vishet studera och utforska allt som görs under himlen. Denna tunga uppgift har Gud gett människan att plåga sig med.


text:
<pb/>Jag sa för mig själv: ”Jag har blivit stor och skaffat mig mer visdom än någon annan som varit före mig i Jerusalem. I mitt innersta har jag sett mycken vishet och kunskap.”


text:
Jag ansträngde mig för att förstå vishet och kunskap, och likaså dumhet och dårskap, och jag insåg att även det var ett jagande efter vind,


text:
<pb/>Jag sa till mig själv: ”Nu får du pröva på glädjen och njuta av det goda”, men även det var meningslöst.


text:
Jag kom på att jag kunde pigga upp mig med vin men ändå bevara visheten. Och jag ville hålla fast vid dårskapen, tills jag såg vad som var bra för människobarnen att göra under himlen under sina livsdagar.


text:
Jag köpte slavar och slavinnor, och andra föddes i mitt hem. Jag hade fårhjordar och nötboskap, mer än någon annan hade haft före mig i Jerusalem.


text:
Jag samlade in åt mig silver och guld, skatter från kungar och provinser. Jag skaffade mig sångare och sångerskor, och det som är männens lust: en kvinna, ja, kvinnor<f>[2]</f>.


text:
<pb/><t>Inget av det mina ögon begärde nekade jag dem.</t> <t>Jag unnade mig all glädje,</t> <t>för i mitt innersta gladde jag mig över mitt arbete,</t> <t>och detta var lönen för all min möda.</t>


text:
<t>Jag såg på allt det som jag hade gjort,</t> <t>all den möda jag lagt ner,</t> <t>och alltsammans var bara meningslöst,</t> <t>ett jagande efter vind,</t> <t>till ingen nytta under solen. <pb/></t>


text:
<t>Sedan reflekterade jag över vishet, dumhet och dårskap.</t> <t>Vad kan den göra som kommer efter kungen?</t> <t>Ingenting mer än det som redan gjorts tidigare.</t>


text:
<t>Den vise har förmåga att se, medan dåren vandrar i mörkret.</t> <t>Men jag insåg att samma öde drabbar dem båda.</t>


text:
<pb/>Jag sa för mig själv: <pb/><t>”Jag går samma öde till mötes som dåren.</t> <t>Vad har jag då för nytta av all min vishet?”</t> <t>Vidare sa jag för mig själv:</t> <t>”Även detta är meningslöst.”</t>


text:
<t>Varken den vise eller dåren kommer att bli ihågkomna för evigt,</t> <t>snart är båda bortglömda.</t> <t>Både den vise och dåren dör.</t>


text:
<pb/>Jag hatade livet, eftersom allt arbete som görs under solen ter sig ont för mig. Allt är meningslöst och ett jagande efter vind.


text:
Jag hatade allt jag bemödat mig med under solen, för jag måste ändå lämna det åt någon annan som kommer efter mig.


text:
Och vem vet om han är vis eller dåraktig? Ändå kommer han att råda över allt det som jag med klokhet och möda åstadkommit under solen. Även detta är meningslöst.


text:
När en människa har arbetat med vishet, kunskap och skicklighet, måste hon lämna sin del åt någon som inte har arbetat för den. Även detta är meningslöst och mycket illa.


text:
Med smärta och sorg utför hon sitt arbete. Inte ens om natten får hon ro i sinnet. Även detta är meningslöst.


text:
<pb/>Ingenting bättre återstår för en människa än att äta och dricka och finna tillfredsställelse i sin möda. Jag insåg att också detta kommer från Gud,


text:
För den som är god inför honom ger han visdom, kunskap och glädje. Men åt syndaren ger han i uppdrag att samla välstånd och lägga på hög för att detta senare ska ges åt den som är god inför Gud. Även detta är meningslöst och ett jagande efter vind.


text:
<t>En tid att födas och en tid att dö,</t> <t>en tid att plantera och en tid att rycka upp det planterade,</t>


text:
<t>en tid att kasta stenar och en tid att samla stenar,</t> <t>en tid att kramas och en tid att låta bli att kramas,</t>


text:
<t>en tid att söka och en tid att tappa bort,</t> <t>en tid att behålla och en tid att kasta bort,</t>


text:
<t>en tid att riva sönder och en tid att sy ihop,</t> <t>en tid att vara tyst och en tid att tala,</t>


text:
Allt har han gjort skönt i sin tid. Också evigheten har han lagt i deras hjärtan,<f>[4]</f> men människan kan ändå inte fatta Guds gärningar från början till slut.


text:
Och var och en som kan äta och dricka och finna tillfredsställelse i all sin möda har det också som en gåva från Gud.


text:
Jag vet att vad Gud gör består för evigt. Ingenting kan läggas till eller dras ifrån. Så har Gud gjort för att man ska frukta honom.


text:
<pb/><t>Det som finns har redan varit,</t> <t>det som ska komma har redan funnits.</t> <t>Gud kallar fram det förflutna.</t>


text:
<pb/>Jag sa för mig själv: <pb/><t>”Gud dömer både den rättfärdige och den gudlöse.</t> <t>För det finns en tid för allt som sker och för varje handling.”</t>


text:
<pb/>Jag sa vidare för mig själv: ”Så är det för människornas skull. Gud prövar dem, för att de ska inse att de inte är bättre än djuren.


text:
Människor och djur har samma öde. Den ene dör liksom den andre, och båda har samma livsande. Människan har inget företräde framför djuren. Allting är meningslöst.


text:
<pb/><t>Alla går mot samma mål  —</t> <t>till den jord som de har kommit ifrån</t> <t>måste de vända tillbaka.</t>


text:
<pb/>Jag förstod att det inte fanns något bättre för människan än att hon gläder sig över sitt arbete, för det är hennes del. Vem kan vägleda henne till att se vad som ska komma efter henne?


text:
<pb/>Därefter såg jag på allt förtryck som begås under solen: <pb/><t>Jag såg de förtrycktas tårar,</t> <t>och ingen tröstade dem,</t> <t>förtryckarens våld mot dem,</t> <t>men ingen tröstade dem.</t>


text:
<t>Jag prisade de döda, de som redan dött,</t> <t>lyckligare än de som lever,</t> <t>de som fortfarande är kvar vid livet.</t>


text:
<t>Lyckligare än de båda är dock de</t> <t>som inte blivit till och därför sluppit se</t> <t>allt det onda som görs under solen.</t>


text:
<pb/>Sedan såg jag att all möda och prestation härstammar från människans avund mot en annan. Också detta är meningslöst och ett jagande efter vind.


text:
<pb/><t>En man som är alldeles ensam.</t> <t>Han har ingen son och ingen bror,</t> <t>och ändå är det ingen ände på hans slit,</t> <t>inte heller får hans ögon nog av rikedomar.</t> <t>”För vems skull bemödar jag mig och försakar det goda?”</t> <t>Även detta är meningslöst och ett ont arbete. <pb/></t>


text:
<t>Om de faller, kan den ene hjälpa den andre upp igen.</t> <t>Men ve den ensamme som faller!</t> <t>Det finns ingen som hjälper honom upp.</t>


text:
<t>Likaså, om två sover tillsammans värmer de varandra,</t> <t>men hur ska den ensamme hålla sig varm?</t>


text:
<t>Den ensamme kan bli överfallen,</t> <t>men två kan stå emot.</t> <t>Och en tredubbel tråd brister inte så lätt.</t>


text:
<pb/>Det är bättre att vara en fattig men vis ung man, än att vara en gammal och dåraktig kung som inte längre har vett att låta varna sig.


text:
Jag såg att allt levande som vandrar under solen slöt sig till denne yngling, som nu skulle tillträda tronen.


text:
Folket som han ledde var så talrikt att det inte går att beskriva det. Och ändå blev han inte till någon glädje för sina efterkommande. Även detta är meningslöst och ett jagande efter vind.


text:
<pb/>Tänk dig för när du träder in i Guds hus. Att gå dit för att lyssna är bättre än att offra som dårarna gör, för i sin okunnighet gör de det onda.


text:
<pb/><t>Ha inte för bråttom med att öppna munnen,</t> <t>och yttra dig inte förhastat om någonting inför Gud,</t> <t>för Gud är i himlen och du på jorden.</t> <t>Låt alltså dina ord vara få.</t>


text:
<pb/>När du har gett Gud ett löfte, så dröj då inte med att fullfölja det, för han har inget till övers för dårar. Håll det du lovat!


text:
Låt inte din mun förleda dig till att synda, och säg inte till sändebudet<f>[5]</f> att det var ett misstag att lova något. Varför skulle Gud behöva bli vred för dina ord och förstöra vad du har gjort?


text:
<pb/>Om du ser att en fattig förtrycks och att rätt och rättfärdighet åsidosätts i provinsen, bli inte förvånad. Varje tjänsteman övervakas ju av dem som är högre i rang, och dessa har i sin tur sina överordnade.


text:
<pb/><t>Den som älskar pengar får aldrig nog,</t> <t>inte heller den som älskar rikedom.</t> <t>Även detta är meningslöst. <pb/></t>


text:
<t>Ju mer man får av det goda,</t> <t>desto fler blir det som tär på det.</t> <t>Vad har då ägaren för glädje av rikedomen,</t> <t>förutom att få se den? <pb/></t>


text:
<t>En arbetare sover gott,</t> <t>vare sig han har mycket eller lite att äta,</t> <t>men den rikes överflöd ger honom ingen ro att sova.</t>


text:
<pb/>Jag har sett något ont och beklämmande under solen: <pb/><t>hopsparad rikedom blir till olycka för sin ägare.</t>


text:
<t>Om hans egendom genom någon olycka går förlorad,</t> <t>och om han har en son, får denne ingenting.</t>


text:
<t>Lika naken som han föddes går han bort.</t> <t>Inget av det som han med möda samlat ihop, kan han ta med sig.</t>


text:
<pb/>Också detta är ont och beklämmande. <pb/><t>Som han kom ska han också gå bort.</t> <t>Vad får han för nytta av att bemöda sig med det som försvinner i vinden?</t>


text:
<pb/>Jag har också insett att det är gott och skönt för människan att äta och dricka och finna tillfredsställelse i sitt arbete som hon bemödar sig med under solen, så länge Gud låter henne leva, för det är hennes del.


text:
Om Gud ger en människa rikedom och ägodelar och låter henne njuta av dem, ta dem till sig och glädja sig åt sin möda, är det en gåva från Gud.


text:
Hon reflekterar inte ofta över sina levnadsdagar, eftersom Gud fyller hennes sinne med en djup glädje.


text:
Det är när Gud ger någon rikedom, ägodelar och ära, så att han inte saknar något han önskar, men att Gud sedan inte låter honom njuta av det, utan det får en främling göra. Detta är meningslöst, bedrövligt och ont.


text:
<pb/>Om en man har hundra barn och får leva riktigt länge, men hur länge han än lever ändå inte kan njuta av det goda och inte ens får någon begravning, då säger jag att ett dödfött foster är lyckligare än den mannen.


text:
Och även om han lever tusen år två gånger om, men inte förmår glädjas över allt det goda han fått, så går väl alla slutligen till en och samma plats?


text:
<pb/><t>All den möda som människan gör sig är för hennes levebröd,</t> <t>och ändå blir hennes hunger aldrig tillfredsställd.</t>


text:
<t>Vilken fördel har den vise framför dåren?</t> <t>Vad har den fattige för nytta av att veta</t> <t>hur man ska hantera livet?</t>


text:
<t>Vad ögonen ser är bättre</t> <t>än det man trånar efter.</t> <t>Även detta är meningslöst och ett jagande efter vind. <pb/></t>


text:
<t>Allt som finns har redan sitt namn,</t> <t>och det är känt vad människan är.</t> <t>Hon kan inte gå till rätta med den som är starkare än hon.</t>


text:
<pb/>Vem vet vad som är bra för människan i livet, under de få och meningslösa dagar hon vandrar här som en skugga? Och vem kan tala om för människan vad som kommer att hända under solen efter att hon är borta?


text:
<pb/><t>Ett gott rykte är bättre än den dyrbaraste parfym,</t> <t>och dödsdagen är bättre än födelsedagen.</t>


text:
<t>Det är bättre att gå till ett sorgehus än till ett festställe,</t> <t>för det är varje människas öde,</t> <t>och det bör varje levande betänka.</t>


text:
<t>Att sörja är bättre än att skratta,</t> <t>för ett nedstämt ansikte gör gott för hjärtat.<f>[7]</f></t>


text:
<t>Som törnris som sprakar under grytan</t> <t>är dårens skratt.</t> <t>Även det är meningslöst. <pb/></t>


text:
<t>Säg inte: ”Varför var det bättre förr?”</t> <t>för det är inte av vishet du ställer den frågan.</t>


text:
<t>Visheten beskyddar, och det gör även pengar,</t> <t>men fördelen med kunskapen</t> <t>är att visheten ger sin ägare liv.</t>


text:
<t>Var glad under de goda tiderna,</t> <t>men inse i onda tider att Gud har gjort dem båda,</t> <t>och människan kan inte utforska</t> <t>vad som kommer härefter.</t>


text:
<t>I mitt meningslösa liv har jag sett</t> <t>att den rättfärdige går under i sin rättfärdighet</t> <t>och den gudlöse lever länge i sin ondska.</t>


text:
<t>Var inte alltför rättfärdig eller alltför vis.</t> <t>För varför skulle du fördärva dig själv?</t>


text:
<t>Det bästa är att gripa tag i det ena</t> <t>utan att släppa det andra.</t> <t>Den som fruktar Gud slipper hamna i ytterligheter. <pb/></t>


text:
<t>Bry dig inte om vartenda ord som sägs av andra,</t> <t>så slipper du höra när din tjänare förbannar dig.</t>


text:
<pb/>Allt detta har jag prövat med visheten. <pb/><t>Jag sa: ”Jag vill bli vis”,</t> <t>men det övergick min förmåga.</t>


text:
<t>Vad visheten än är, så är den långt borta</t> <t>och mycket grundläggande  —</t> <t>vem kan någonsin finna den?</t>


text:
<t>Sedan beslöt jag att försöka lära känna,</t> <t>utforska och söka visheten och meningen,</t> <t>för att inse att det onda är oförnuft och dårskapen vanvett. <pb/></t>


text:
<t>Jag fann att bittrare än döden är en kvinna,</t> <t>vars hjärta är snaror och nät,</t> <t>och vars händer är bojor.</t> <t>Den som är god inför Gud undgår henne,</t> <t>men syndaren blir hennes fånge.</t>


text:
<pb/>”Se vad jag funnit,” säger Predikaren, <pb/><t>”jag har lagt det ena till det andra</t> <t>för att finna en mening,</t>


text:
<t>som jag har sökt men inte funnit:</t> <t>Jag har funnit en ärbar<f>[8]</f> man bland tusen,</t> <t>men jag har inte funnit en enda ärbar kvinna bland dem. <pb/></t>


text:
<t>Se, bara detta har jag funnit:</t> <t>Gud skapade människorna rättsinniga,</t> <t>men själva söker de allt annat.”</t>


text:
<pb/><t>Vem är som den vise</t> <t>som vet förklaringen till saker och ting?</t> <t>Visheten lyser upp en människas ansikte</t> <t>och förvandlar hennes stränga uppsyn.</t>


text:
Ha inte bråttom bort ur kungens närhet, och låt dig inte bli inblandad i något ont, för han gör som han vill.


text:
<pb/><t>Den som lyder hans bud drabbas inte av något ont.</t> <t>Den vise känner till tid och domslut.</t>


text:
<t>Det finns tid och domslut för allting,</t> <t>och människans ondska vilar tungt på henne. <pb/></t>


text:
<t>Eftersom ingen vet vad som kommer att hända,</t> <t>vem kan tala om för henne vad som ska ske?</t>


text:
<t>Ingen har makt över vinden,</t> <t>ingen kan hindra den.</t> <t>Ingen har heller makt över sin dödsdag,</t> <t>och ingen kommer undan striden.</t> <t>Ondskan kan inte rädda sina utövare.</t>


text:
<pb/>Allt detta har jag sett när jag betraktat det som sker under solen i en tid då en människa utövar makt över en annan, till sin egen olycka.


text:
Jag har sett onda människor bli begravda, de som brukade komma och gå på den heliga platsen, och som sedan prisades i staden där de gjorde detta.<f>[10]</f> Även detta är meningslöst.


text:
Men även om en syndare begår hundra onda gärningar och ändå får leva länge, så vet jag att det kommer att gå bra för dem som fruktar Gud.


text:
Det går inte bra för den onde, och hans liv förlängs inte heller likt skuggan, eftersom han inte fruktar Gud.


text:
<pb/>Meningslöst är det som händer här på jorden: Det finns rättfärdiga som får vad de onda förtjänar och onda som får vad de rättfärdiga förtjänar. Även detta är meningslöst.


text:
<pb/>Då lovordade jag glädjen, eftersom det inte finns något bättre för människan under solen än att hon äter och dricker och är glad. Det är det som följer henne i hennes möda under den tid som Gud låter henne leva under solen.


text:
<pb/>När jag åtog mig att lära känna visheten och betrakta all den verksamhet som pågår på jorden  —  varken dag eller natt unnar man sig någon sömn  —


text:
då insåg jag att allt som Gud har gjort under solen är bortom människans fattningsförmåga. Hur människan än anstränger sig för att komma underfund med det, fattar hon det inte. Även om den vise säger sig veta, kan han ändå inte fatta.


text:
<pb/>Allt detta har jag begrundat och kommit fram till: De rättfärdiga och visa och deras gärningar är i Guds hand. Om en människa har kärlek eller hat framför sig vet hon inte.


text:
Samma öde drabbar alla, den rättfärdige och den gudlöse, den gode och rene och den orene, den som offrar och den som inte gör det. <pb/><t>Det går den gode</t> <t>som det går syndaren,</t> <t>likaså den som svär en ed</t> <t>och den som är rädd för att svära.</t>


text:
<pb/>Det finns ett ont i allt som sker under solen: alla har samma öde. Människornas hjärtan är fulla av ondska, och dårskap bor inom dem livet igenom, och sedan förenar de sig med de döda.


text:
<pb/><t>De levande vet att de kommer att dö,</t> <t>men de döda vet ingenting.</t> <t>De har ingen belöning att vänta,</t> <t>och man ska inte ens komma ihåg dem.</t>


text:
<t>Deras kärlek, hat och avund är över,</t> <t>och de ska aldrig mer befatta sig med det som händer under solen.</t>


text:
Lev lycklig tillsammans med den kvinna du älskar, alla dagar i ditt meningslösa liv, som Gud har gett dig under solen, i alla dina meningslösa dagar. För detta är din lott i livet och i din möda under solen.


text:
Vad du än gör så gör det med all din kraft, för i dödsriket, dit du går, finns inget arbete, inga planer, ingen kunskap och ingen visdom.


text:
<pb/><t>Vidare såg jag under solen:</t> <t>Det är inte de snabba som vinner loppet</t> <t>eller den starkaste som segrar i striden,</t> <t>inte heller de visa som har bröd,</t> <t>inte de kloka som blir rika</t> <t>och inte de lärda som lyckas.</t> <t>Nej, alla är de beroende av rätt tid och tillfälle.</t>


text:
<pb/>En människa har inte heller kunskap om sin tid. <pb/><t>Likt fiskar som fångas i ett nät,</t> <t>eller som fåglar som fastnar i en snara,</t> <t>så snärjs människorna i onda tider</t> <t>som plötsligt kommer över dem.</t>


text:
<pb/>Också ett annat exempel på stor visdom såg jag under solen, och den gjorde starkt intryck på mig:


text:
Det fanns en liten stad med få invånare, och dit kom en mäktig kung med sin armé och belägrade den med stora befästningar.


text:
I staden fanns det en vis men fattig man, och han räddade staden med sin vishet. Men sedan var det ingen som kom ihåg honom.


text:
Då sa jag: ”Vishet är bättre än styrka.” Men den fattiges vishet blir föraktad, och ingen fäster sig vid vad han säger.


text:
<pb/><t>En död fluga får en flaska parfym att stinka och jäsa.</t> <t>På samma sätt kan lite dårskap fördärva vishet och ära.</t>


text:
<t>Om en furste rasar mot dig, så lämna inte din plats.</t> <t>Ett lugnt sinne kan förhindra stora misstag. <pb/></t>


text:
<t>Den som gräver en grop faller själv ner i den,</t> <t>och den som bryter ner en mur kan bli biten av en orm.</t>


text:
<t>Den som bryter sten kan skada sig av sten,</t> <t>och den som hugger ved kan skada sig av den. <pb/></t>


text:
<t>Om yxan är slö och ingen har slipat eggen,</t> <t>får man använda desto mer kraft.</t> <t>Men med vishet lyckas man. <pb/></t>


text:
<t>Dåren bara pratar på. <pb/>Men ingen vet vad som ska komma.</t> <t>Vem kan tala om för honom vad som kommer att ske efter honom? <pb/></t>


text:
<t>Ve dig, du land, som har en yngling till kung,</t> <t>och vars furstar börjar festa redan på morgonen.</t>


text:
<t>Lyckligt är du land, vars kung är en förnäm man</t> <t>och vars furstar äter vid rätt tid</t> <t>och för att få styrka och inte för att berusa sig. <pb/></t>


text:
<t>Förbanna inte kungen ens i dina tankar,</t> <t>och inte heller den rike i ditt sovrum,</t> <t>för det finns alltid fåglar som gärna kvittrar om vad du har sagt,</t> <t>och de bevingade för det vidare.</t>


text:
<t>Dela med dig till många,</t> <t>för du vet inte vad det är för ont som kan drabba landet. <pb/></t>


text:
<t>När molnen är fyllda,</t> <t>tömmer de sitt regn på jorden.</t> <t>När ett träd faller,</t> <t>vare sig det faller åt söder eller norr,</t> <t>så blir det liggande på den plats där det fallit.</t>


text:
<t>Den som spanar efter vinden</t> <t>får aldrig något sått,</t> <t>och den som betraktar molnen</t> <t>får ingenting skördat. <pb/></t>


text:
<t>Lika lite som du förstår vindens vägar</t> <t>och fostrets tillväxt i livmodern,<f>[11]</f></t> <t>lika lite förstår du Guds verk,</t> <t>hans som gör allting. <pb/></t>


text:
<t>Så ut din säd på morgonen</t> <t>och låt inte din hand vila på kvällen,</t> <t>för du vet inte vilket som lyckas bäst</t> <t>eller om båda blir lika bra.</t>


text:
<t>Om människan får leva många år,</t> <t>bör hon glädja sig åt dem alla</t> <t>och komma ihåg att de mörka dagarna blir många.</t> <t>Allt som ligger framför är meningslöst.</t>


text:
<t>Gläd dig, du yngling, i din ungdomstid,</t> <t>njut helhjärtat av dina unga år!</t> <t>Följ ditt hjärtas vägar</t> <t>och det dina ögon ser,</t> <t>men tänk på att du ska stå till svars inför Gud</t> <t>för allt du gör.</t>


text:
<t>Låt inte oro och bekymmer finnas i ditt hjärta</t> <t>och håll allt ont borta från din kropp.</t> <t>Ungdomens styrka<f>[12]</f> är meningslös.</t>


text:
<pb/><t>Tänk på din Skapare i din ungdomstid,</t> <t>innan de onda dagarna kommer</t> <t>och de år närmar sig om vilka du säger:</t> <t>”De ger mig ingen glädje”,</t>


text:
<t>innan solen och ljuset och månen och stjärnorna blir dunkla,</t> <t>och molnen återvänder efter regnet.</t>


text:
<t>Då darrar väktarna i huset,</t> <t>de starka männen böjer sig,</t> <t>malerskorna har slutat mala, när de är så få,</t> <t>och de som ser ut genom fönstren bara ser mörker.</t>


text:
<t>Då stängs dörrarna mot gatan,</t> <t>och ljudet från kvarnen dämpas.</t> <t>Man vaknar till fågelsång,</t> <t>men sångerskorna har sänkt rösten.</t>


text:
<t>Då blir man rädd för alla högt belägna platser</t> <t>och för fasor längs vägen,</t> <t>när mandelträdet blommar,</t> <t>gräshoppan släpar sig<f>[13]</f> fram,</t> <t>och kaprisknoppen har mist sin kraft.</t> <t>Människan går till sitt eviga hem,</t> <t>och de sörjande går omkring på gatan,</t>


text:
<t>silvertråden brister,</t> <t>guldskålen slås sönder,</t> <t>krukan krossas vid källan</t> <t>och hjulet bryts vid brunnen,</t>


text:
<t>stoftet vänder tillbaka till jorden, som det en gång kom från,</t> <t>och livsanden vänder tillbaka till Gud, som en gång gav den.</t>


text:
<pb/>Men Predikaren var inte bara vis, utan han förmedlade också sin kunskap till folket. Han tänkte också ut, formulerade och författade många ordspråk.


text:
<pb/>De visas ord är som oxpikar, ja som väl islagna spikar är deras tänkespråk. De kommer från en och samme herde.


text:
Men jag vill varna dig, min son, för allt annat utöver detta. <pb/>Det myckna bokskrivandet har inget slut, och mycket studium är tröttande för kroppen.


text:
<pb/><t>Mycket har vi nu hört,</t> <t>och detta blir slutsatsen:</t> <t>Frukta Gud och håll hans bud,</t> <t>detta är varje människas plikt.</t>


text:
<t>För Gud kommer att döma alla gärningar,</t> <t>också de fördolda,</t> <t>goda såväl som onda.</t>


text:
<pb/><t><f>[1]</f> Låt honom kyssa mig</t> <t>med kyssar av sin mun,</t> <t>för din kärlek är ljuvare än vin.</t>


text:
<t>Doften av din parfym är underbar,</t> <t>ditt namn är som balsam från Turak</t> <t>och de unga kvinnorna älskar dig.</t>


text:
<t>Ta mig med dig!</t> <t>Kom, vi skyndar oss!</t> <t>Kungen tar mig med in i sina kammare.</t> <t>Vi ska jubla och glädjas åt dig!</t> <t>Vi ska prisa din kärlek högre än vin.</t> <t>Med rätta älskar de dig! <pb/></t>


text:
<t>Jag är mörk och skön,</t> <t>ni Jerusalems döttrar,</t> <t>som Kedars tält,</t> <t>som Salomos<f>[2]</f> tältdukar.</t>


text:
<t>Stirra inte på mig, därför att jag är så mörk.</t> <t>Solen har bränt mig.</t> <t>Mina bröder blev förargade på mig</t> <t>och satte mig att vakta vingårdarna.</t> <t>Men min egen vingård vaktade jag inte.</t>


text:
<t>Tala om för mig, min älskade,</t> <t>vart du leder din hjord!</t> <t>Var låter du den vila vid middagstid?</t> <t>Varför skulle jag vara som en beslöjad kvinna</t> <t>vid dina vänners hjordar?</t>


text:
<t>Om du inte vet det, du skönaste bland kvinnor,</t> <t>så följ fårhjordens spår,</t> <t>och för dina killingar i bet</t> <t>vid herdarnas tält.</t>


text:
<t>Som ett äppelträd i skogen</t> <t>är min älskade bland unga män.</t> <t>Jag njuter av att sitta i hans skugga,</t> <t>och hans frukt smakar sött.</t>


text:
<t>Jag besvär er, Jerusalems döttrar,</t> <t>vid gasellerna och hindarna på fälten:</t> <t>oroa inte kärleken, väck den inte</t> <t>förrän den själv vill. <pb/></t>


text:
<t>Hör, min älskade kommer! Se!</t> <t>Här kommer han springande över bergen,</t> <t>hoppande över kullarna.</t>


text:
<t>Min älskade är som en gasell,</t> <t>som en ung hjort.</t> <t>Där står han bakom muren,</t> <t>och han tittar in genom fönstret,</t> <t>blickar genom gallret.</t>


text:
<t>På marken skjuter blommorna upp,</t> <t>sångens tid är inne,</t> <t>och turturduvan hörs i vårt land.</t>


text:
<t>Fikonträdet får sina första frukter,</t> <t>och vinstockarna står i blom och doftar.</t> <t>Stig upp, min älskade,</t> <t>min sköna, och kom!”</t>


text:
<t>Du min duva bland bergsklyftor,</t> <t>i gömstället i bergsväggen,</t> <t>låt mig se din gestalt,</t> <t>låt mig höra din röst!</t> <t>För din röst är underbar,</t> <t>din gestalt så skön.</t>


text:
<t><f>[5]</f>Fånga rävarna åt oss,</t> <t>de små rävarna som förstör vingårdarna,</t> <t>våra vingårdar som nu står i blom.</t>


text:
<t>Tills vindarna vaknar,<f>[6]</f> tills skuggorna flyr,</t> <t>kom åter, min älskade,</t> <t>kom som en gasell, ja som en ung hjort</t> <t>över de blommande kullarna.</t>


text:
<pb/><t>Om nätterna spanade jag efter min älskade på min bädd.</t> <t>Jag spanade efter honom,</t> <t>men jag kunde inte hitta honom.</t>


text:
<t>”Nu stiger jag upp</t> <t>och går omkring i staden,</t> <t>på gatorna och torgen.</t> <t>Jag vill söka efter min älskade.”</t> <t>Jag sökte honom,</t> <t>men jag hittade honom inte.</t>


text:
<t>Vakterna fann mig,</t> <t>när de gick omkring i staden.</t> <t>”Har ni sett min älskade någonstans?”</t>


text:
<t>Knappt hade jag gått ifrån dem,</t> <t>så fann jag min älskade.</t> <t>Jag höll honom fast</t> <t>och släppte honom inte,</t> <t>förrän jag hade fört honom till min mors hus,</t> <t>till hennes kammare som fött mig.</t>


text:
<t>Vem är det som kommer från öknen</t> <t>som en rökpelare</t> <t>och doftar av myrra</t> <t>och rökelse och av kryddhandlarens alla dofter?</t>


text:
<t>Se, det är Salomos bärstol,</t> <t>omgiven av sextio krigare,</t> <t>utvalda bland Israels män.</t>


text:
<t>Alla bär de svärd,</t> <t>alla är skickliga i strid,</t> <t>var och en har sitt svärd vid sidan</t> <t>som skydd för nattens fasor.</t>


text:
<t>Dess stolpar är av silver,</t> <t>dess ryggstöd av guld,</t> <t>dess säte är klätt med purpurrött tyg,</t> <t>och invändigt är den smyckad i kärlek</t> <t>av Jerusalems döttrar.<f>[7]</f></t>


text:
<t>Gå ut och se, Sions döttrar,</t> <t>på kung Salomo</t> <t>och kronan som hans mor har krönt honom med</t> <t>på hans bröllopsdag,</t> <t>hans glädjedag!</t>


text:
<pb/><t>Så vacker du är, min älskade,</t> <t>så vacker du är!</t> <t>Dina ögon är som duvor bakom din slöja.</t> <t>Ditt hår är som en hjord av getter</t> <t>som rör sig ner från Gileads berg.</t>


text:
<t>Dina tänder är som en flock nyklippta tackor</t> <t>som stiger upp ur badet,</t> <t>alla är tvillingar,</t> <t>ingen av dem är ensam.</t>


text:
<t>Dina läppar är som ett rosenrött band,</t> <t>ja ljuvlig är din mun.</t> <t>Din tinning är som ett kluvet granatäpple bakom din slöja.</t>


text:
<t>Din hals är som Davids torn,</t> <t>med rader av stenar,<f>[8]</f></t> <t>där tusen sköldar hänger,</t> <t>och krigarnas alla koger.</t>


text:
<t>Dina bröst är som två hjortkalvar,</t> <t>som en gasells tvillingpar,</t> <t>som betar bland liljorna.</t>


text:
<t>Tills vinden vaknar<f>[9]</f> och skuggorna flyr,</t> <t>vill jag gå till myrrahöjden och rökelseberget.</t>


text:
<t>Kom med mig från Libanon, min brud,</t> <t>kom med mig från Libanon!</t> <t>Träd ner från Amanas topp,</t> <t>från Senirs och Hermons topp,</t> <t>från lejonens hålor</t> <t>och från leopardernas berg.</t>


text:
<t>Du har tagit mitt hjärta,</t> <t>min syster och min brud,</t> <t>du har tagit mitt hjärta</t> <t>med en enda blick</t> <t>och med en enda pärla i ditt halsband.</t>


text:
<t>Så skön din kärlek är, min syster och min brud.</t> <t>Din kärlek är ljuvare än vin,</t> <t>din parfym doftar mer än någon krydda.</t>


text:
<t>Dina läppar, min brud, dryper av honung,</t> <t>honung och mjölk är under din tunga,</t> <t>och doften av dina kläder är som doften av Libanon.</t>


text:
<t>nardus och saffran, kalmus och kanel,</t> <t>alla slags doftande träd,</t> <t>myrra och aloe</t> <t>och alla slags finaste kryddor.</t>


